Іконошанування — догмат православної і католицької церков, встановлений на Сьомому Вселенському соборі, а також і сама практика шанування ікон. Згідно з цим догматом «честь, що віддається образу, переходить до Первообразного, і той, хто вклоняється іконі, вклоняється зображеному на ній».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll4THlWRU1DVTROaVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ01GOGxSREFsT0RZbFJERWxPREVsUkRFbE9ETWxSREVsT0RGZkpVUXdKVGt3SlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxSlVReEpUZzJKVVF4SlRoRExtcHdaeTh5TWpCd2VDMGxSREFsT0RZbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVWxSREFsUWtRbFJEQWxRakJmSlVRd0pUZzJKVVF4SlRneEpVUXhKVGd6SlVReEpUZ3hYeVZFTUNVNU1DVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TVkVNU1U0TmlWRU1TVTRReTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Догмат про почитання ікон не підтримується рядом протестантських церков, які вважають іконошанування ідолопоклонством.
Зображення Христа, Богородиці, святих, біблійних сцен відомі в християнстві починаючи з II століття. До IV століття біля стіни християнських храмів вже повсюдно прикрашалися мальовничими зображеннями. Василій Великий у слові, присвяченому пам'яті мученика Варлаама, закликає живописців зобразити подвиги святого, Іван Золотоустий пише про поширення зображень Мелетія Антіохійського, а Феодорит Кирський повідомляє про портрети Симеона Стовпника, що продаються в Римі. Незважаючи на таку підтримку зображення осіб і подій Священної та церковної історії, у цей же період з'являються перші заперечення проти використання ікон. Так, Євсевій Кесарійський негативно висловлюється про бажання сестри імператора мати ікону Христа. Це він пояснює не старозавітним забороною, а тим, що божественна природа незображувана
До періоду III століття у зв'язку з активними гоніннями євангельські смисли зображувалися дуже завуальовано і символічно. Основним символічним зображенням Христа був Агнець. Після, Соборним рішенням забороняється використовувати вказівні, зазвичай старозавітні, символи (той же Агнець), і рекомендується зображати Христа і Богородицю явним чином, хоча єдино канонічна ікона Трійці, написана ченцем Андрієм Рубльовим — абсолютно символічне зображення.[]
Догмат про іконошанування був остаточно сформований на Сьомому Вселенському соборі, що відбувся в період іконоборства:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll4TDBabFlYTjBYMjltWDA5eWRHaHZaRzk0ZVY5WVZtTXVhbkJuTHpNd01IQjRMVVpsWVhOMFgyOW1YMDl5ZEdodlpHOTRlVjlZVm1NdWFuQm4uanBn.jpg)
…подібно до зображення Чесного і Животворящого Хреста ставити у святих Божих церквах, на священних сосудах та одежах, на стінах та дошках, в будівлях та на дорогах чесні та святі ікони, написані фарбами і зроблені з дрібних камінців або з іншого придатного для цього матеріалу: ікони Господа і Бога і Спаса нашого Ісуса Христа, Непорочної Владичиці нашої святої Богородиці, ікони чесних ангелів, всіх святих і преподобних. Оскільки через зображення на іконах вони видимі для нас, то ті, хто на них дивляться, спонукаються згадувати та любити першообрази — тих, хто зображується на іконах; та до вшановувати їх лобизанням (цілуванням) i благоговійним вклонінням. Не істинним, як ми віруємо, богопоклонінням, яке належить лише єдиному божескому єству, але почитанням першообразу того зображення, яке ми бачимо на іконі. Зображенню Чесного і Животворящого Хреста, Святому євангелію та іншим святиням шанування воздається кадінням фіміаму та поставленням свічок, що є стародавнім Церковним благочестивим звичаєм. Бо шана, яка надається образу, переходить на першообраз, i той, хто вклоняється іконі, той по суті вклоняється особі, на ній зображеній. |
Догмат іконошанування підкреслює, що вшанування ікон і поклоніння їм відноситься не до матеріалу ікони, не до дерева і фарб, а до того, хто зображений на іконі (первообразу), отже, не має характеру ідолопоклонства.
Згідно з віровченням традиційних християнських конфесій, іконошанування можливо через втілення Бога, Який прийняв плоть. Тому, відповідно до цього погляду, можливо зображення Бога і шанування святих зображень — ікон. Святість людей можлива також лише внаслідок Втілення, ікони святих і Богородиці шануються з тієї ж причини, що й ікона Христа. Цей погляд, проте, не поділяють багато інших християни, наприклад, християни-протестанти.
У Візантійській імперії в VIII століття — початку IX століття існував активний рух іконоборців, спрямований проти почитання ікон. У цей період спробу дати богословське обґрунтування іконошанування зробив преподобний Іван Дамаскин (VIII століття). Остаточне відновлення іконошанування у Візантії відбулося у 843 році за імператриці Феодори («Торжество Православ'я»).
Примітки
- Карташёв А. В. Вселенские соборы. Клин, 2004. С. 574
- Карташёв А. В. Указ. соч. С. 575.
- Постановами Трулльського собору в 692 році алегоричні зображення Христа в православ'ї були заборонені (Иллюстрированный словарь по иконописи [ 24 травня 2012 у Wayback Machine.])
- Три слова в защиту иконопочитания. Архів оригіналу за 24 серпня 2011. Процитовано 18 листопада 2010.
Посилання
- Св. Йоан Дамаскін. Три слова на захист іконошанування [Архівовано 24 серпня 2011 у WebCite] (рос.)(англ.)
- О почитании икон [ 6 серпня 2011 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ikonoshanuvannya dogmat pravoslavnoyi i katolickoyi cerkov vstanovlenij na Somomu Vselenskomu sobori a takozh i sama praktika shanuvannya ikon Zgidno z cim dogmatom chest sho viddayetsya obrazu perehodit do Pervoobraznogo i toj hto vklonyayetsya ikoni vklonyayetsya zobrazhenomu na nij Nekanonichne zobrazhennya Isusa Hrista u viglyadi Agncya Dogmat pro pochitannya ikon ne pidtrimuyetsya ryadom protestantskih cerkov yaki vvazhayut ikonoshanuvannya idolopoklonstvom Zobrazhennya Hrista Bogorodici svyatih biblijnih scen vidomi v hristiyanstvi pochinayuchi z II stolittya Do IV stolittya bilya stini hristiyanskih hramiv vzhe povsyudno prikrashalisya malovnichimi zobrazhennyami Vasilij Velikij u slovi prisvyachenomu pam yati muchenika Varlaama zaklikaye zhivopisciv zobraziti podvigi svyatogo Ivan Zolotoustij pishe pro poshirennya zobrazhen Meletiya Antiohijskogo a Feodorit Kirskij povidomlyaye pro portreti Simeona Stovpnika sho prodayutsya v Rimi Nezvazhayuchi na taku pidtrimku zobrazhennya osib i podij Svyashennoyi ta cerkovnoyi istoriyi u cej zhe period z yavlyayutsya pershi zaperechennya proti vikoristannya ikon Tak Yevsevij Kesarijskij negativno vislovlyuyetsya pro bazhannya sestri imperatora mati ikonu Hrista Ce vin poyasnyuye ne starozavitnim zaboronoyu a tim sho bozhestvenna priroda nezobrazhuvana Do periodu III stolittya u zv yazku z aktivnimi goninnyami yevangelski smisli zobrazhuvalisya duzhe zavualovano i simvolichno Osnovnim simvolichnim zobrazhennyam Hrista buv Agnec Pislya Sobornim rishennyam zaboronyayetsya vikoristovuvati vkazivni zazvichaj starozavitni simvoli toj zhe Agnec i rekomenduyetsya zobrazhati Hrista i Bogorodicyu yavnim chinom hocha yedino kanonichna ikona Trijci napisana chencem Andriyem Rublovim absolyutno simvolichne zobrazhennya dzherelo Dogmat pro ikonoshanuvannya buv ostatochno sformovanij na Somomu Vselenskomu sobori sho vidbuvsya v period ikonoborstva Ikona Torzhestvo Pravoslav ya fragment Vizantiya persha polovina XV stolittya podibno do zobrazhennya Chesnogo i Zhivotvoryashogo Hresta staviti u svyatih Bozhih cerkvah na svyashennih sosudah ta odezhah na stinah ta doshkah v budivlyah ta na dorogah chesni ta svyati ikoni napisani farbami i zrobleni z dribnih kaminciv abo z inshogo pridatnogo dlya cogo materialu ikoni Gospoda i Boga i Spasa nashogo Isusa Hrista Neporochnoyi Vladichici nashoyi svyatoyi Bogorodici ikoni chesnih angeliv vsih svyatih i prepodobnih Oskilki cherez zobrazhennya na ikonah voni vidimi dlya nas to ti hto na nih divlyatsya sponukayutsya zgaduvati ta lyubiti pershoobrazi tih hto zobrazhuyetsya na ikonah ta do vshanovuvati yih lobizannyam ciluvannyam i blagogovijnim vkloninnyam Ne istinnim yak mi viruyemo bogopokloninnyam yake nalezhit lishe yedinomu bozheskomu yestvu ale pochitannyam pershoobrazu togo zobrazhennya yake mi bachimo na ikoni Zobrazhennyu Chesnogo i Zhivotvoryashogo Hresta Svyatomu yevangeliyu ta inshim svyatinyam shanuvannya vozdayetsya kadinnyam fimiamu ta postavlennyam svichok sho ye starodavnim Cerkovnim blagochestivim zvichayem Bo shana yaka nadayetsya obrazu perehodit na pershoobraz i toj hto vklonyayetsya ikoni toj po suti vklonyayetsya osobi na nij zobrazhenij Dogmat ikonoshanuvannya pidkreslyuye sho vshanuvannya ikon i pokloninnya yim vidnositsya ne do materialu ikoni ne do dereva i farb a do togo hto zobrazhenij na ikoni pervoobrazu otzhe ne maye harakteru idolopoklonstva Zgidno z virovchennyam tradicijnih hristiyanskih konfesij ikonoshanuvannya mozhlivo cherez vtilennya Boga Yakij prijnyav plot Tomu vidpovidno do cogo poglyadu mozhlivo zobrazhennya Boga i shanuvannya svyatih zobrazhen ikon Svyatist lyudej mozhliva takozh lishe vnaslidok Vtilennya ikoni svyatih i Bogorodici shanuyutsya z tiyeyi zh prichini sho j ikona Hrista Cej poglyad prote ne podilyayut bagato inshih hristiyani napriklad hristiyani protestanti U Vizantijskij imperiyi v VIII stolittya pochatku IX stolittya isnuvav aktivnij ruh ikonoborciv spryamovanij proti pochitannya ikon U cej period sprobu dati bogoslovske obgruntuvannya ikonoshanuvannya zrobiv prepodobnij Ivan Damaskin VIII stolittya Ostatochne vidnovlennya ikonoshanuvannya u Vizantiyi vidbulosya u 843 roci za imperatrici Feodori Torzhestvo Pravoslav ya PrimitkiKartashyov A V Vselenskie sobory Klin 2004 S 574 Kartashyov A V Ukaz soch S 575 Postanovami Trullskogo soboru v 692 roci alegorichni zobrazhennya Hrista v pravoslav yi buli zaboroneni Illyustrirovannyj slovar po ikonopisi 24 travnya 2012 u Wayback Machine Tri slova v zashitu ikonopochitaniya Arhiv originalu za 24 serpnya 2011 Procitovano 18 listopada 2010 PosilannyaSv Joan Damaskin Tri slova na zahist ikonoshanuvannya Arhivovano 24 serpnya 2011 u WebCite ros angl O pochitanii ikon 6 serpnya 2011 u Wayback Machine