Жировичі (також Жировиці; біл. Жыровіцы, біл. тарашк. Жыровічы, пол. Żyrowicze) — село в Білорусі, у Слонімському районі Гродненської області на відстані 1 км від річки Щара. Адміністративний центр Жировицької сільської ради. Населення станом на 2005 рік — 2570 осіб. Відстань до Слоніма 10 км, до Гродна 138 км. Через село проходить автомобільна дорога, що з'єднує Слонім із шосе Мінськ-Брест.
Жировичі | ||||
Транслітерація назви | Žyrovičy | |||
---|---|---|---|---|
| ||||
![]() | ||||
Основні дані | ||||
53°00′47″ пн. ш. 25°20′41″ сх. д. / 53.01306° пн. ш. 25.34472° сх. д. | ||||
Країна | | |||
Область | Гродненська область | |||
Район | Слонімський район | |||
Рада | Жировицька | |||
Перша згадка | 1493 | |||
Магдебурзьке право | 1652 | |||
Населення | 2570 (2005 рік) | |||
Часовий пояс | час у Білорусі | |||
Поштовий індекс | 231822 | |||
Телефонний код | +375-1562 | |||
Висота | 149 м[1] | |||
Транспорт, відстані | ||||
До Мінська | ||||
- фізична | 177 км | |||
![]() Жировичі | ||||
![]() Жировичі Жировичі (Гродненська область) | ||||
|
Жировичі — давнє магдебурзьке містечко історичної Слонімщини (частина Новогрудчини), колишній греко-католицький центр Великого князівства Литовського. До наших днів тут зберігся комплекс колишнього василіянського монастиря з соборною церквою Успіння Пресвятої Богородиці (бароко і класицизм), Хресто-Воздвиженська і Богоявленська церкви (віленське бароко), а також дерев'яна цвинтарна церква святого Юрія (бароко). У Свято-Успенському соборі Жировицького монастиря зберігається одна з найшанованіших у Білорусі та за її межами чудотворних Богородичних ікон Жировицька ікона Божої Матері.
Історія
Велике князівство Литовське
Перші письмові згадки про Жировичі датуються 1493—1495 роками, коли великий князь Казимир надав поселення великому підскарбію Олександру Солтану. Новий власник побудував церкву на місці, де за легендою в 1470 році з'явився образ Матері Божої. Біля церкви почало формуватися поселення.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTlrTDJSa0wwSkpRVjhsUXpVbFFrSjVjbTkzYVdObFgwTlBRUzV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Згідно з адміністративно-територіальною реформою (1565—1566) Жировичі увійшли до складу Слонімського повіту Новогрудського воєводства. З 1565 року тут почали проводитися ярмарки. Під 1587 роком уперше згадується Жировицький монастир. На початку XVII ст. обитель перебувала у володінні канцлера Великого князівства Литовського Льва Сапіги, потім мстиславльського каштеляна Івана Мелешка.
У 1624 році Жировичі отримали статус містечка, а в 1652 році король і великий князь Ян Казимир надав поселенню магдебурзьке право. Незабаром Жировичі стали великим торговим центром, який користувався власним гербом: «в блакитному полі зображення двох людських фігур — права стоїть на колінах, ліва тримає в простягнутих руках книгу». Під час Тринадцятирічної війни в 1655 році козацькі загони спалили містечко і монастир.
8 (19) вересня 1730 року в Жировичах відбулася урочиста коронація чудотворної ікони Матері Божої. Корону, прикрашену дорогоцінним камінням, пожертвувала княгиня Анна Радзивілл. Ікона зберігалася під склом у золочених ризах.
Під владою Російської імперії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkwTHlWRU1DVkJNQ1ZFTVNVNFJDVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRReVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFFsOGxSREFsUWpBbFJEQWxRakVsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJEQWxRamNsUkRBbFFrVWxSREFsUWtGZkpVUXdKVGsySlVReEpUaENKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF4SlRrMkpVUXhKVGcySlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd0pVUXdKVUk1WHlWRU1DVTVReVZFTUNWQ01DVkVNU1U0TmlWRU1TVTVObDhsUkRBbFFqRWxSREFsUWtVbFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpBbFJEQWxRamt1Y0c1bkx6RTFNSEI0TFNWRU1DVkJNQ1ZFTVNVNFJDVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRReVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFFsOGxSREFsUWpBbFJEQWxRakVsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJEQWxRamNsUkRBbFFrVWxSREFsUWtGZkpVUXdKVGsySlVReEpUaENKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF4SlRrMkpVUXhKVGcySlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd0pVUXdKVUk1WHlWRU1DVTVReVZFTUNWQ01DVkVNU1U0TmlWRU1TVTVObDhsUkRBbFFqRWxSREFsUWtVbFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpBbFJEQWxRamt1Y0c1bi5wbmc=.png)
У результаті третього поділу Речі Посполитої (1795 рік) Жировичі опинилися в складі Російської імперії, у Слонімському повіті. У 1810—1828 роках тут знаходилася резиденція Берестейського греко-католицького єпископа .
У 1828—1839 роках Жировичі були центром Литовської греко-католицької, а в 1840—1845 роках — Литовської православної єпархії. У 1880-і роки в містечку діяли 3 церкви; працювали духовне і жіноче народні училища, 3 магазини, 3 корчми; щорічно проводилися 3 ярмарки.
У Першу світову війну Жировичі зайняли німецькі війська. У 1919—1920 роках містечко переходило з рук в руки — від більшовиків до польської армії.
Новітній період
25 березня 1918 року згідно з Третьою Статутною грамотою Жировичі оголошувалися частиною Білоруської Народної Республіки. 1 січня 1919 року відповідно до постанови І з'їзду КП (б) Білорусі вони увійшли до складу Білоруської РСР. Згідно з Ризьким мирним договором 1921 року Жировичі опинилися в складі міжвоєнної Польської Республіки, де стали центром гміни Слонімського повіту Новогрудського воєводства.
У 1939 році Жировичі увійшли в БРСР, де 12 жовтня 1940 року стали центром сільради Слонімського району. Статус поселення понизили до села. Станом на 1971 рік тут було 430 дворів, на 1994 рік — 650.
У 2000-і роки Жировичі отримали офіційний статус агромістечка. 24 липня 2014 року офіційно затвердили історичний герб.
Галерея
- Давні зображення Жировичів
- Наполеон Орда, 14 квітня 1865 р.
- Наполеон Орда, 8 вересня 1876 р.
- Невідомий автор, 1879 р.
- Невідомий автор, 1882 р.
- Невідомий автор, 1890 р.
- Невідомий автор, 1898 р.
- Містечко на старих знимках
- Загальний вигляд, 1870 р.
- Загальний вигляд, 1912 р.
- Загальний вигляд, 1916 р.
- Вулиця Соборна, 1914 р.
- Вулиця Соборна, 1916 р.
- Свято-Успенська саборна церква, 1918 р.
- Хресто-Воздвиженська церква, 1930-ті рр.
- Монастирський ставок, 1916 р.
Населення
Демографія
- XIX століття: 1830 рік — 226 осіб, з них знаті 22, духовного стану 11, міщан-християн і селян 187, жебраків 6; 1885 рік — 516 осіб.
- XX століття: 1921 рік — 508 осіб; 1971 рік — 2597 осіб; 1994 рік — 3500 осіб.
- XXI століття: 2005 рік — 2570 осіб.
Освіта
У Жировичах працюють державний аграрно-технічний коледж (від 1945 року), середня школа (з 1966 року) і школа мистецтв, дошкільний заклад.
Медицина
Медичне обслуговування населення здійснюють лікарня і амбулаторія.
Економіка
12 торговельних підприємств, філія і пошта.
Туризм
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpsTHlWRU1DVTVOaVZFTVNVNFFpVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U1TmlWRU1TVTROeVZFTVNVNFFpVXlRMThsUkRBbE9VRWxSREVsT0RBbFJERWxPRUlsUkRBbFFqWWxSREFsUWpBbFJERWxPVVVsUkRBbFFqY2xSREVsT0VNbFJEQWxRalFsUkRBbFFqY2xSREVsT0VNbFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREFsUWpZbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUWxSREVsT0RFbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqQWxSREVsT0VaZkpVUXhKVGcySlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpCSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJd1h6RXVhbkJuTHpJek1IQjRMU1ZFTUNVNU5pVkVNU1U0UWlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTVOaVZFTVNVNE55VkVNU1U0UWlVeVExOGxSREFsT1VFbFJERWxPREFsUkRFbE9FSWxSREFsUWpZbFJEQWxRakFsUkRFbE9VVWxSREFsUWpjbFJERWxPRU1sUkRBbFFqUWxSREFsUWpjbFJERWxPRU1sUkRBbFFqSWxSREVsT1RZbFJEQWxRallsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpBbFJERWxPRVpmSlVReEpUZzJKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd3SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3WHpFdWFuQm4uanBn.jpg)
Інфраструктура
Жировичі — центр туризму національного значення. Входять до туристичних маршрутів «Кам'яний літопис Понемання», «Кам'яний літопис Слоніма і Жировичів».
Відомі місця
У містечку розташовується архітектурний комплекс колишнього монастиря василіян, який складається з наступних будівель:
- Господарські будівлі (XVIII—XX століття)
- Дзвіниця (1828)
- Монастирський корпус (XVII—XVIII століття)
- Церкви: Успіння Пресвятої Богородиці (Пречистенська, соборна; 1613—1650), Богоявлення (1672 або 1769), Воздвиження Чесного Хреста (1769).
Крім того, на північній околиці селища, на кладовищі, збереглася дерев'яна церква Святого Юрія (кін. XVIII ст.).
Втрачена спадщина
- Садиба «Старі Жировичі».
- Сучасні знимки
- Свято-Успенський собор
- Свято-Успенський собор з боку апсиди
- Свято-Успенський собор, інтер'єр
- Дзвіниця
- Богоявленська церква
- Церква Святого Юрія
- Монастирський корпус
- Господарські будівлі
Примітки
- GeoNames — 2005.
- Шаблюк В. Жыровічы // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя / рэд. кал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.), Т. У. Бялова і інш. ; мастак З. Э. Герасімович. — 2-е выданне. — Мінск : Выд. «Беларуская Энцыклапедыя імя Пятруся Броўкі, 2005—2010. — Т. 1—3. — . (біл.) — Том 1. — С. 634.
- Цітоў А. Геральдыка Беларускіх местаў. — Менск, 1998.
- 150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі / Уклад. Іван Саверчанка, Зьміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002. — 238 с. .
- «Об учреждении гербов административно-территориальных и территориальных единиц Витебской и Гродненской областей». Указ Президента Республики Беларусь от 24 июля 2014 г. № 373[недоступне посилання з липня 2019](рос.)
- Соркіна І. Мястэчкі Беларусі… — Вільня, 2010. — С. 414.
- Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej. Tom VII, Część I: Województwo Nowogródzkie. — Warszawa: Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, 1923.
- Шаблюк В., Ярашэвіч А. Жыровічы // Энцыклапедыя гісторыі Беларусі : у 6 тамах / рэд. кал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.), М. В. Біч, Б. І. Сачанка і інш.; мастак Э. Э. Жакевіч — Мінск : Выд. «Беларуская Энцыклапедыя імя Пятруся Броўкі», 1993—2003. — . — Т. 3. — С. 386.
- Шаблюк В., Ярашэвіч А. Жыровічы // Энцыклапедыя гісторыі Беларусі : у 6 тамах / рэд. кал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.), М. В. Біч, Б. І. Сачанка і інш.; мастак Э. Э. Жакевіч — Мінск : Выд. «Беларуская Энцыклапедыя імя Пятруся Броўкі», 1993—2003. — . — Т. 3. — С. 385.
Джерела
- Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя / рэд. кал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.), Т. У. Бялова і інш. ; мастак З. Э. Герасімович. — 2-е выданне. — Мінск : Выд. «Беларуская Энцыклапедыя імя Пятруся Броўкі, 2005—2010. — Т. 1—3. — . (біл.)
- Соркіна І. Мястэчкі Беларусі ў канцы XVIII — першай палове ХІХ ст. — Вільня: ЕГУ, 2010. — 488 с. .
- Харэўскі С. Маршруты па Беларусі: Слонім і Жыровічы [ 11 жовтня 2017 у Wayback Machine.] // «Наша Ніва», 14 чэрвеня 2009.
- Цітоў А. Геральдыка Беларускіх местаў / Маст. А. Бажэнаў. — Менск: «Полымя», 1998. — 287 с.: іл. .
- Энцыклапедыя гісторыі Беларусі : у 6 тамах / рэд. кал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.), М. В. Біч, Б. І. Сачанка і інш.; мастак Э. Э. Жакевіч — Мінск : Выд. «Беларуская Энцыклапедыя імя Пятруся Броўкі», 1993—2003. — .
- Жировичі // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1895. — Т. XIV. — S. 897. (пол.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Жировичі |
- Жыровічы [ 11 жовтня 2017 у Wayback Machine.] // «Радзіма майго духу»
- Жыровічы [ 5 березня 2016 у Wayback Machine.] // Радыё Свабода, 29 красавіка 2006
- Здымкі на Globus.tut.by [ 16 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Zhirovichi takozh Zhirovici bil Zhyrovicy bil tarashk Zhyrovichy pol Zyrowicze selo v Bilorusi u Slonimskomu rajoni Grodnenskoyi oblasti na vidstani 1 km vid richki Shara Administrativnij centr Zhirovickoyi silskoyi radi Naselennya stanom na 2005 rik 2570 osib Vidstan do Slonima 10 km do Grodna 138 km Cherez selo prohodit avtomobilna doroga sho z yednuye Slonim iz shose Minsk Brest ZhirovichiTransliteraciya nazvi Zyrovicy Gerb Zhirovichiv Zhirovickij Svyato Uspenskij monastirZhirovickij Svyato Uspenskij monastir Osnovni dani53 00 47 pn sh 25 20 41 sh d 53 01306 pn sh 25 34472 sh d 53 01306 25 34472Krayina BilorusOblast Grodnenska oblastRajon Slonimskij rajonRada ZhirovickaPersha zgadka 1493Magdeburzke pravo 1652Naselennya 2570 2005 rik Chasovij poyas chas u BilorusiPoshtovij indeks 231822Telefonnij kod 375 1562Visota 149 m 1 Transport vidstani Do Minska fizichna 177 km Zhirovichi ZhirovichiZhirovichi Grodnenska oblast Zhirovichi u Vikishovishi Zhirovichi davnye magdeburzke mistechko istorichnoyi Slonimshini chastina Novogrudchini kolishnij greko katolickij centr Velikogo knyazivstva Litovskogo Do nashih dniv tut zberigsya kompleks kolishnogo vasiliyanskogo monastirya z sobornoyu cerkvoyu Uspinnya Presvyatoyi Bogorodici baroko i klasicizm Hresto Vozdvizhenska i Bogoyavlenska cerkvi vilenske baroko a takozh derev yana cvintarna cerkva svyatogo Yuriya baroko U Svyato Uspenskomu sobori Zhirovickogo monastirya zberigayetsya odna z najshanovanishih u Bilorusi ta za yiyi mezhami chudotvornih Bogorodichnih ikon Zhirovicka ikona Bozhoyi Materi IstoriyaVelike knyazivstvo Litovske Pershi pismovi zgadki pro Zhirovichi datuyutsya 1493 1495 rokami koli velikij knyaz Kazimir nadav poselennya velikomu pidskarbiyu Oleksandru Soltanu Novij vlasnik pobuduvav cerkvu na misci de za legendoyu v 1470 roci z yavivsya obraz Materi Bozhoyi Bilya cerkvi pochalo formuvatisya poselennya Istorichnij gerb Zhirovichiv Zgidno z administrativno teritorialnoyu reformoyu 1565 1566 Zhirovichi uvijshli do skladu Slonimskogo povitu Novogrudskogo voyevodstva Z 1565 roku tut pochali provoditisya yarmarki Pid 1587 rokom upershe zgaduyetsya Zhirovickij monastir Na pochatku XVII st obitel perebuvala u volodinni kanclera Velikogo knyazivstva Litovskogo Lva Sapigi potim mstislavlskogo kashtelyana Ivana Meleshka U 1624 roci Zhirovichi otrimali status mistechka a v 1652 roci korol i velikij knyaz Yan Kazimir nadav poselennyu magdeburzke pravo Nezabarom Zhirovichi stali velikim torgovim centrom yakij koristuvavsya vlasnim gerbom v blakitnomu poli zobrazhennya dvoh lyudskih figur prava stoyit na kolinah liva trimaye v prostyagnutih rukah knigu Pid chas Trinadcyatirichnoyi vijni v 1655 roci kozacki zagoni spalili mistechko i monastir 8 19 veresnya 1730 roku v Zhirovichah vidbulasya urochista koronaciya chudotvornoyi ikoni Materi Bozhoyi Koronu prikrashenu dorogocinnim kaminnyam pozhertvuvala knyaginya Anna Radzivill Ikona zberigalasya pid sklom u zolochenih rizah Pid vladoyu Rosijskoyi imperiyi Relyefnij obraz Zhirovickoyi Materi Bozhoyi U rezultati tretogo podilu Rechi Pospolitoyi 1795 rik Zhirovichi opinilisya v skladi Rosijskoyi imperiyi u Slonimskomu poviti U 1810 1828 rokah tut znahodilasya rezidenciya Berestejskogo greko katolickogo yepiskopa U 1828 1839 rokah Zhirovichi buli centrom Litovskoyi greko katolickoyi a v 1840 1845 rokah Litovskoyi pravoslavnoyi yeparhiyi U 1880 i roki v mistechku diyali 3 cerkvi pracyuvali duhovne i zhinoche narodni uchilisha 3 magazini 3 korchmi shorichno provodilisya 3 yarmarki U Pershu svitovu vijnu Zhirovichi zajnyali nimecki vijska U 1919 1920 rokah mistechko perehodilo z ruk v ruki vid bilshovikiv do polskoyi armiyi Novitnij period 25 bereznya 1918 roku zgidno z Tretoyu Statutnoyu gramotoyu Zhirovichi ogoloshuvalisya chastinoyu Biloruskoyi Narodnoyi Respubliki 1 sichnya 1919 roku vidpovidno do postanovi I z yizdu KP b Bilorusi voni uvijshli do skladu Biloruskoyi RSR Zgidno z Rizkim mirnim dogovorom 1921 roku Zhirovichi opinilisya v skladi mizhvoyennoyi Polskoyi Respubliki de stali centrom gmini Slonimskogo povitu Novogrudskogo voyevodstva U 1939 roci Zhirovichi uvijshli v BRSR de 12 zhovtnya 1940 roku stali centrom silradi Slonimskogo rajonu Status poselennya ponizili do sela Stanom na 1971 rik tut bulo 430 dvoriv na 1994 rik 650 U 2000 i roki Zhirovichi otrimali oficijnij status agromistechka 24 lipnya 2014 roku oficijno zatverdili istorichnij gerb GalereyaDavni zobrazhennya Zhirovichiv Napoleon Orda 14 kvitnya 1865 r Napoleon Orda 8 veresnya 1876 r Nevidomij avtor 1879 r Nevidomij avtor 1882 r Nevidomij avtor 1890 r Nevidomij avtor 1898 r Mistechko na starih znimkah Zagalnij viglyad 1870 r Zagalnij viglyad 1912 r Zagalnij viglyad 1916 r Vulicya Soborna 1914 r Vulicya Soborna 1916 r Svyato Uspenska saborna cerkva 1918 r Hresto Vozdvizhenska cerkva 1930 ti rr Monastirskij stavok 1916 r NaselennyaDemografiya XIX stolittya 1830 rik 226 osib z nih znati 22 duhovnogo stanu 11 mishan hristiyan i selyan 187 zhebrakiv 6 1885 rik 516 osib XX stolittya 1921 rik 508 osib 1971 rik 2597 osib 1994 rik 3500 osib XXI stolittya 2005 rik 2570 osib Osvita U Zhirovichah pracyuyut derzhavnij agrarno tehnichnij koledzh vid 1945 roku serednya shkola z 1966 roku i shkola mistectv doshkilnij zaklad Medicina Medichne obslugovuvannya naselennya zdijsnyuyut likarnya i ambulatoriya Ekonomika12 torgovelnih pidpriyemstv filiya i poshta TurizmHresto Vozdvizhenska cerkva pam yatka arhitekturi Vilenskogo baroko Infrastruktura Zhirovichi centr turizmu nacionalnogo znachennya Vhodyat do turistichnih marshrutiv Kam yanij litopis Ponemannya Kam yanij litopis Slonima i Zhirovichiv Vidomi miscya U mistechku roztashovuyetsya arhitekturnij kompleks kolishnogo monastirya vasiliyan yakij skladayetsya z nastupnih budivel Gospodarski budivli XVIII XX stolittya Dzvinicya 1828 Monastirskij korpus XVII XVIII stolittya Cerkvi Uspinnya Presvyatoyi Bogorodici Prechistenska soborna 1613 1650 Bogoyavlennya 1672 abo 1769 Vozdvizhennya Chesnogo Hresta 1769 Krim togo na pivnichnij okolici selisha na kladovishi zbereglasya derev yana cerkva Svyatogo Yuriya kin XVIII st Vtrachena spadshina Sadiba Stari Zhirovichi Suchasni znimki Svyato Uspenskij sobor Svyato Uspenskij sobor z boku apsidi Svyato Uspenskij sobor inter yer Dzvinicya Bogoyavlenska cerkva Cerkva Svyatogo Yuriya Monastirskij korpus Gospodarski budivliPrimitkiGeoNames 2005 d Track Q830106 Shablyuk V Zhyrovichy Vyalikae knyastva Litoyskae Encyklapedyya red kal G P Pashkoy galoyny red T U Byalova i insh mastak Z E Gerasimovich 2 e vydanne Minsk Vyd Belaruskaya Encyklapedyya imya Pyatrusya Broyki 2005 2010 T 1 3 ISBN 978 985 11 0392 4 bil Tom 1 S 634 Citoy A Geraldyka Belaruskih mestay Mensk 1998 150 pytannyay i adkazay z gistoryi Belarusi Uklad Ivan Saverchanka Zmicer Sanko Vilnya Nasha Buduchynya 2002 238 s ISBN 9986 9229 6 1 Ob uchrezhdenii gerbov administrativno territorialnyh i territorialnyh edinic Vitebskoj i Grodnenskoj oblastej Ukaz Prezidenta Respubliki Belarus ot 24 iyulya 2014 g 373 nedostupne posilannya z lipnya 2019 ros Sorkina I Myastechki Belarusi Vilnya 2010 S 414 Skorowidz miejscowosci Rzeczypospolitej Polskiej Tom VII Czesc I Wojewodztwo Nowogrodzkie Warszawa Glowny Urzad Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej 1923 Shablyuk V Yarashevich A Zhyrovichy Encyklapedyya gistoryi Belarusi u 6 tamah red kal G P Pashkoy galoyny red M V Bich B I Sachanka i insh mastak E E Zhakevich Minsk Vyd Belaruskaya Encyklapedyya imya Pyatrusya Broyki 1993 2003 ISBN 5 85700 073 4 T 3 S 386 Shablyuk V Yarashevich A Zhyrovichy Encyklapedyya gistoryi Belarusi u 6 tamah red kal G P Pashkoy galoyny red M V Bich B I Sachanka i insh mastak E E Zhakevich Minsk Vyd Belaruskaya Encyklapedyya imya Pyatrusya Broyki 1993 2003 ISBN 5 85700 073 4 T 3 S 385 DzherelaVyalikae knyastva Litoyskae Encyklapedyya red kal G P Pashkoy galoyny red T U Byalova i insh mastak Z E Gerasimovich 2 e vydanne Minsk Vyd Belaruskaya Encyklapedyya imya Pyatrusya Broyki 2005 2010 T 1 3 ISBN 978 985 11 0392 4 bil Sorkina I Myastechki Belarusi y kancy XVIII pershaj palove HIH st Vilnya EGU 2010 488 s ISBN 978 9955 773 33 7 Hareyski S Marshruty pa Belarusi Slonim i Zhyrovichy 11 zhovtnya 2017 u Wayback Machine Nasha Niva 14 chervenya 2009 Citoy A Geraldyka Belaruskih mestay Mast A Bazhenay Mensk Polymya 1998 287 s il ISBN 985 07 0131 5 Encyklapedyya gistoryi Belarusi u 6 tamah red kal G P Pashkoy galoyny red M V Bich B I Sachanka i insh mastak E E Zhakevich Minsk Vyd Belaruskaya Encyklapedyya imya Pyatrusya Broyki 1993 2003 ISBN 5 85700 073 4 Zhirovichi Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1895 T XIV S 897 pol PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Zhirovichi Zhyrovichy 11 zhovtnya 2017 u Wayback Machine Radzima majgo duhu Zhyrovichy 5 bereznya 2016 u Wayback Machine Radyyo Svaboda 29 krasavika 2006 Zdymki na Globus tut by 16 zhovtnya 2013 u Wayback Machine