Клан Колвілл (шотл. - Clan Colville) - один з кланів рівнинної частини Шотландії - Лоуленду.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpsTDBOc1lXNWZiV1Z0WW1WeVgyTnlaWE4wWDJKaFpHZGxYeTFmUTJ4aGJsOURiMngyYVd4c1pTNXpkbWN2TWpBd2NIZ3RRMnhoYmw5dFpXMWlaWEpmWTNKbGMzUmZZbUZrWjJWZkxWOURiR0Z1WDBOdmJIWnBiR3hsTG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
Гасло клану: Oblier ne puis - Я не можу забути (фр.)
Вождь клану: Чарльз Колвілл - високоповажний віконт Калросс
Резиденція вождя клану: Замок Кіннайрд (шотл. - Kinnaird Castle)
Ворожий клан: Дуглас
Історія клану Колвілл
Походження клану Колвілл
Вважається, що вожді клану Ковілл мають нормандське походження. Назва клану, очевидно, походить від назви міста Колвілл в Нормандії. Вперше клан Колвілл згадується в історичних документах 1159 року - у грамоті щодо земельної власності монастиря Данфермлін згадується Філіп де Колвілл. У 1174 році Філіп де Колвілл був одним із заручників під час звільнення короля Шотландії Вільгельма І Лева відповідно до договору Фалайз. У нагороду за службу Філіп де Колвілл отримав титул барона Окснам та Гектон та відповідні землі в Роксбургширі та в Ейрширі. Син Філіпа - Томас де Колвілл згадується у 1189 - 1199 роках в кількох королівських грамотах Вільгельма І Лева. Томаса несправедливо запідозрили у зраді королю і кинули за ґрати в Единбурзький замок. Але пізніше король його помилував і він помер у своїх володіннях в 1219 році. Син Томаса - Вільям де Колвілл купив баронство Кіннайрд у Стірлінгширі, на цих землях досі є резиденція вождя клану. У 1228 році Вільям де Колвілл дарує частину своїх земель абатству Холіруд, що було підтвердженого грамотою короля Шотландії Олександра ІІ.
Спадкоємицею сера Вільяма де Ковілла була Е’стас. Вона була одружена з сером Реджинальдом Чейні - літнім лицарем, що помер у 1291 році, залишивши їй значні статки. Е’стас згадується в документі «Рагман Роллс» - присязі на вірність королю Англії Едварду І Довгоногому, яку підписали вожді шотландських кланів у 1296 році. У цьому документі зазначається, що Е’стас володіла землями в областях Абердин, Ер, Банф, Форфарі, Інвернесс і Кінкардин. Щодо багатьох садиб, які належали Е’стас співвласником записується Олександр Нісбет.
XIV - XV століття
На початку XIV століття Е’стас де Колвілл володіла землями абатства Мелроуз, що було підтверджено королівськими грамотами. У 1324 році цими землями володів Роберт Колвілл, що отримав титул барона Охілтрі. Він зробив пожертвування ченцям абатства Келсо зі своєї вотчини Охілтрі, що було підтверджено королівською грамотою Девіда ІІ у 1350 році.
У 1436 році Томас Колвілл Окснам - онук Роберта Колвілла супроводжував принцесу Маргарет - дочку короля Шотландії Якова I до шлюбу з дофіном Франції, що пізніше став королем Людовиком ХІ. Роберт Колвілл був одним із заручників при звільненні короля Якова І з англійського полону.
Сер Річард (або Роберт Колвілл) вбив Джона Окінлек у 1449 році. Джон Окінлек був фаворитом графа Дугласа - вождя клану Дуглас. Щоб помститися за смерть Окінлека клан Дуглас спустошив всі землі, які належали клану Колвілл, осадив і взяв штурмом замок Кіннайрд з величезними втратами.
XVI - XVII століття
У 1513 році вождь клану Колвілл - Роберт Колвілл Хілтон був убитий в битві під Флодден. Його син - сер Джеймс Колвілл Охілтрі в 1527 році був призначений на посаду скарбника королівського двору. У 1530 році він поміняв землі Охілтрі на землі в Східному Веміссі та Лохширі, що належали до цього Гамільтону Фіннарту. Сер Джеймс Колвілл Охілтрі був призначений суддею Верховного суду Шотландії як сер Джеймс Колвілл Істер Вемісс. Але потім він був звинувачений у державній зраді, а його маєтки були захоплені короною. Хоча потім - у 1543 році конфіскація маєтків була скасована.
Сер Джеймс Колвілл - ІІІ Істер Вемісс був видатним воїном, воював у Франції за принца Наварського, що пізніше став королем Франції Генріхом IV. У 1582 році він повернувся до Шотландії з Френсісом Стюартом - V графом Босуелл, з подяками від його французьких покровителів. У 1604 році сер Джеймс Колвілл отримав титули пера та лорда Колвілл Калросс. ІІ лорд Колвілл помер, не залишивши нащадків в 1640 році. Успадкував йому його кузен. Але кузен не прийняв титулу і титул лишався вакантним до 1723 року.
XVIII століття
У 1709 Джон Колвілл, де-юре VII лорд Колвілл, служив солдатом і брав участь у битві під Мальплак, що була великою перемогою Джона Черчілля - І герцога Мальборо. Він отримав титул ІІ лорда Колвілл в 1722 році, але клопотання до короля про підтвердження титулу пер було передане в Палату лордів для запиту. У 1723 році рішення було прийняте на користь клану Колвілл і вождь клану став пером Великої Британії. Він продовжував свою військову кар'єру і командував батальйоном при облозі Картахени, де він і помер у 1741 році. Лорд Колвілл залишив велику родину, всі його сини мали успішні військові кар'єри.
Під час повстання якобітів у 1745 році Чарльз Колвілл підтримав британський уряд і командував 21 піхотним полом Королівських шотландських стрільців в битві під Куллоден в 1746 році. Він помер в 1775 році отримавши звання генерал-лейтенанта.
У 1731 році Олександр Колвілл - VII лорд Колвілл Калросс служив у військово-морському флоті Великої Британії. Незабаром він отримав свою власну команду і в 1744 році став капітаном корабля «Леопард» (у 1741 році) - фрегата з 50 гарматами. Він був пізніше був призначений комодором і отримав командування кораблем «Нортумберленд» у 1750 році, відплив до Америки в 1755 році під час Семирічної війни. У 1759 році Колвілл воював у Квебеці з французами. Кампанія складалася досить невдало і він змушений був відступити. У 1769 році Колвілл отримав ранг віце-адмірала.
ХІХ - ХХ століття
Чарльз Колвілл доблесно воював під час «Війни на Півострові», потім брав участь у битві під Ватерлоо. Його два старші брати померли, не залишивши нащадків, і тому його син, Чарльз Колвілл - І віконт Колвілл Калросс отримав титул пера. Чарльз Колвілл був начальником конюшні королеви Вікторії і камергером королеви Олександри Данської.Він отримав титул віконта Колвілл Калросс у 1902 році.
Брат ІІ віконта - сер Стенлі Колвілл був контр-адміралом і головнокомандувачем на Портсмута у 1916 - 1919 роках. Стенлі Колвілл отримав найвищі нагороди Великої Британії, в тому числі орден Лазні.
Джон Марк Олександр Колвілл - ХІІІ лорд Колвілл Калросс отримав титул в 1945 році і служив у міністерстві міністра Едварда Хіта під і був членом Комісії ООН з прав людини. Він помер в 2010 році. Йому успадкував його син - Чарльз Колвілл Колвілл, віконт Калросс, член Палати лордів, який в даний час - вождь клану.
Джерела
- Clan Colville Profile scotclans.com. retrieved 31 August 2013.
- Way, George and Squire, Romily. Collins Scottish Clan & Family Encyclopedia. (Foreword by The Rt Hon. The Earl of Elgin KT, Convenor, The Standing Council of Scottish Chiefs). Published in 1994. Pages 110 - 111.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Klan Kolvill shotl Clan Colville odin z klaniv rivninnoyi chastini Shotlandiyi Loulendu Grebin klanu Kokbern Gaslo klanu Oblier ne puis Ya ne mozhu zabuti fr Vozhd klanu Charlz Kolvill visokopovazhnij vikont Kalross Rezidenciya vozhdya klanu Zamok Kinnajrd shotl Kinnaird Castle Vorozhij klan DuglasIstoriya klanu KolvillPohodzhennya klanu Kolvill Vvazhayetsya sho vozhdi klanu Kovill mayut normandske pohodzhennya Nazva klanu ochevidno pohodit vid nazvi mista Kolvill v Normandiyi Vpershe klan Kolvill zgaduyetsya v istorichnih dokumentah 1159 roku u gramoti shodo zemelnoyi vlasnosti monastirya Danfermlin zgaduyetsya Filip de Kolvill U 1174 roci Filip de Kolvill buv odnim iz zaruchnikiv pid chas zvilnennya korolya Shotlandiyi Vilgelma I Leva vidpovidno do dogovoru Falajz U nagorodu za sluzhbu Filip de Kolvill otrimav titul barona Oksnam ta Gekton ta vidpovidni zemli v Roksburgshiri ta v Ejrshiri Sin Filipa Tomas de Kolvill zgaduyetsya u 1189 1199 rokah v kilkoh korolivskih gramotah Vilgelma I Leva Tomasa nespravedlivo zapidozrili u zradi korolyu i kinuli za grati v Edinburzkij zamok Ale piznishe korol jogo pomiluvav i vin pomer u svoyih volodinnyah v 1219 roci Sin Tomasa Vilyam de Kolvill kupiv baronstvo Kinnajrd u Stirlingshiri na cih zemlyah dosi ye rezidenciya vozhdya klanu U 1228 roci Vilyam de Kolvill daruye chastinu svoyih zemel abatstvu Holirud sho bulo pidtverdzhenogo gramotoyu korolya Shotlandiyi Oleksandra II Spadkoyemiceyu sera Vilyama de Kovilla bula E stas Vona bula odruzhena z serom Redzhinaldom Chejni litnim licarem sho pomer u 1291 roci zalishivshi yij znachni statki E stas zgaduyetsya v dokumenti Ragman Rolls prisyazi na virnist korolyu Angliyi Edvardu I Dovgonogomu yaku pidpisali vozhdi shotlandskih klaniv u 1296 roci U comu dokumenti zaznachayetsya sho E stas volodila zemlyami v oblastyah Aberdin Er Banf Forfari Inverness i Kinkardin Shodo bagatoh sadib yaki nalezhali E stas spivvlasnikom zapisuyetsya Oleksandr Nisbet XIV XV stolittya Na pochatku XIV stolittya E stas de Kolvill volodila zemlyami abatstva Melrouz sho bulo pidtverdzheno korolivskimi gramotami U 1324 roci cimi zemlyami volodiv Robert Kolvill sho otrimav titul barona Ohiltri Vin zrobiv pozhertvuvannya chencyam abatstva Kelso zi svoyeyi votchini Ohiltri sho bulo pidtverdzheno korolivskoyu gramotoyu Devida II u 1350 roci U 1436 roci Tomas Kolvill Oksnam onuk Roberta Kolvilla suprovodzhuvav princesu Margaret dochku korolya Shotlandiyi Yakova I do shlyubu z dofinom Franciyi sho piznishe stav korolem Lyudovikom HI Robert Kolvill buv odnim iz zaruchnikiv pri zvilnenni korolya Yakova I z anglijskogo polonu Ser Richard abo Robert Kolvill vbiv Dzhona Okinlek u 1449 roci Dzhon Okinlek buv favoritom grafa Duglasa vozhdya klanu Duglas Shob pomstitisya za smert Okinleka klan Duglas spustoshiv vsi zemli yaki nalezhali klanu Kolvill osadiv i vzyav shturmom zamok Kinnajrd z velicheznimi vtratami XVI XVII stolittya U 1513 roci vozhd klanu Kolvill Robert Kolvill Hilton buv ubitij v bitvi pid Flodden Jogo sin ser Dzhejms Kolvill Ohiltri v 1527 roci buv priznachenij na posadu skarbnika korolivskogo dvoru U 1530 roci vin pominyav zemli Ohiltri na zemli v Shidnomu Vemissi ta Lohshiri sho nalezhali do cogo Gamiltonu Finnartu Ser Dzhejms Kolvill Ohiltri buv priznachenij suddeyu Verhovnogo sudu Shotlandiyi yak ser Dzhejms Kolvill Ister Vemiss Ale potim vin buv zvinuvachenij u derzhavnij zradi a jogo mayetki buli zahopleni koronoyu Hocha potim u 1543 roci konfiskaciya mayetkiv bula skasovana Ser Dzhejms Kolvill III Ister Vemiss buv vidatnim voyinom voyuvav u Franciyi za princa Navarskogo sho piznishe stav korolem Franciyi Genrihom IV U 1582 roci vin povernuvsya do Shotlandiyi z Frensisom Styuartom V grafom Bosuell z podyakami vid jogo francuzkih pokroviteliv U 1604 roci ser Dzhejms Kolvill otrimav tituli pera ta lorda Kolvill Kalross II lord Kolvill pomer ne zalishivshi nashadkiv v 1640 roci Uspadkuvav jomu jogo kuzen Ale kuzen ne prijnyav titulu i titul lishavsya vakantnim do 1723 roku XVIII stolittya U 1709 Dzhon Kolvill de yure VII lord Kolvill sluzhiv soldatom i brav uchast u bitvi pid Malplak sho bula velikoyu peremogoyu Dzhona Cherchillya I gercoga Malboro Vin otrimav titul II lorda Kolvill v 1722 roci ale klopotannya do korolya pro pidtverdzhennya titulu per bulo peredane v Palatu lordiv dlya zapitu U 1723 roci rishennya bulo prijnyate na korist klanu Kolvill i vozhd klanu stav perom Velikoyi Britaniyi Vin prodovzhuvav svoyu vijskovu kar yeru i komanduvav bataljonom pri oblozi Kartaheni de vin i pomer u 1741 roci Lord Kolvill zalishiv veliku rodinu vsi jogo sini mali uspishni vijskovi kar yeri Pid chas povstannya yakobitiv u 1745 roci Charlz Kolvill pidtrimav britanskij uryad i komanduvav 21 pihotnim polom Korolivskih shotlandskih strilciv v bitvi pid Kulloden v 1746 roci Vin pomer v 1775 roci otrimavshi zvannya general lejtenanta U 1731 roci Oleksandr Kolvill VII lord Kolvill Kalross sluzhiv u vijskovo morskomu floti Velikoyi Britaniyi Nezabarom vin otrimav svoyu vlasnu komandu i v 1744 roci stav kapitanom korablya Leopard u 1741 roci fregata z 50 garmatami Vin buv piznishe buv priznachenij komodorom i otrimav komanduvannya korablem Nortumberlend u 1750 roci vidpliv do Ameriki v 1755 roci pid chas Semirichnoyi vijni U 1759 roci Kolvill voyuvav u Kvebeci z francuzami Kampaniya skladalasya dosit nevdalo i vin zmushenij buv vidstupiti U 1769 roci Kolvill otrimav rang vice admirala HIH HH stolittya Charlz Kolvill doblesno voyuvav pid chas Vijni na Pivostrovi potim brav uchast u bitvi pid Vaterloo Jogo dva starshi brati pomerli ne zalishivshi nashadkiv i tomu jogo sin Charlz Kolvill I vikont Kolvill Kalross otrimav titul pera Charlz Kolvill buv nachalnikom konyushni korolevi Viktoriyi i kamergerom korolevi Oleksandri Danskoyi Vin otrimav titul vikonta Kolvill Kalross u 1902 roci Brat II vikonta ser Stenli Kolvill buv kontr admiralom i golovnokomanduvachem na Portsmuta u 1916 1919 rokah Stenli Kolvill otrimav najvishi nagorodi Velikoyi Britaniyi v tomu chisli orden Lazni Dzhon Mark Oleksandr Kolvill HIII lord Kolvill Kalross otrimav titul v 1945 roci i sluzhiv u ministerstvi ministra Edvarda Hita pid i buv chlenom Komisiyi OON z prav lyudini Vin pomer v 2010 roci Jomu uspadkuvav jogo sin Charlz Kolvill Kolvill vikont Kalross chlen Palati lordiv yakij v danij chas vozhd klanu DzherelaClan Colville Profile scotclans com retrieved 31 August 2013 Way George and Squire Romily Collins Scottish Clan amp Family Encyclopedia Foreword by The Rt Hon The Earl of Elgin KT Convenor The Standing Council of Scottish Chiefs Published in 1994 Pages 110 111