О́тто-Ма́гнус фон Шта́кельберг (нім. Otto Magnus von Stackelberg; 7 лютого 1736 — 7 листопада 1800) — російський державний діяч, барон, потім граф, дійсний таємний радник, дійсний камергер, дипломат, масон. Російський міністр (посол) в Речі Посполитій (1772—1790) і Швеції (1790-1793). Представник німецького роду .
Отто Магнус фон Штакельберг | ||
![]() | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
1772 — 1790 | ||
Попередник: | Каспар фон Зальдерн | |
Народження: | 7 лютого 1736 | |
Смерть: | 7 листопада 1800 (64 роки) Дрезден | |
Національність: | німець | |
Підданство: | Росія | |
Країна: | Росія | |
Рід: | ||
Батько: | d | |
Мати: | d | |
Шлюб: | Софія-Гертруда Тізенгаузен (Фітінгоф) | |
Діти: | Отто, Густав, Єлизавета | |
Нагороди: | ||
|
Біографія
Походив зі стародавнього роду ліфляндських дворян. Його батько — [et], російський державний службовець (Естонія), генерал-майор Гольштейнської гвардії. На дипломатичній ниві висунувся вперше, займаючи пост посланника при Іспанському дворі. У 1770 році отримав чин дійсного камергера.
У 1772 р. за порадою прусського короля Фрідріха II був відправлений російською імператрицею Катериною II як посланник і повноважний міністр до Польщі. У вересні того ж року Штакельберг разом з прусським уповноваженим Бенуа представив Варшавському урядові Декларацію трьох дворів (Російського, Прусського і Австрійського) про розподіл деяких земель Королівства Польського. У переговорах потім Штакельберг, будучи головним керівником, домігся визнання Декларації держав та затвердження до неї договору, одним з головних пунктів якого була установа «постійної ради» при королі, що викликало багато суперечок.
Своєю діяльністю в Варшаві Штакельберг викликав до себе ненависть польських патріотів, на чолі з коронним гетьманом Францішеком Браницьким і князем Адамом Чарторийським, котрі стали в опозицію до короля Станіслава-Августа, якого Штакельбергу вдалося привести в повну залежність від Росії. У той же час Штакельберг дипломатично сприяв зближенню Росії з Німецькою імперією, за що у 1775 р. цісар Йосиф II надав йому титул графа. У тому ж році Штакельберг брав участь у вирішенні важкого «дисидентського питання» і в укладанні торгового договору між Польщею та Пруссією. У першому випадку йому довелося боротися з австрійським уповноваженим бароном Ревицьким, котрий відкрито підтримував римо-католиків, у другому — з прусським посланником Бенуа, надмірні вимоги якого погрожували новими ускладненнями в польських справах. 23 червня 1775 р. Штакельберг був нагороджений орденом св. Олександра Невського.
Подальшої діяльності Штакельберга в Польщі, спрямованої до посилення там російського впливу і умиротворення поляків, багато перешкоджали неприхильність до нього князя Григорія Потьомкіна і інтриги гетьмана Браницького в Санкт-Петербурзі. Проте Штакельберг пробув в Польщі до 1790 р., коли був відкликаний до Санкт-Петербургу. Де йому вдалося повернути довіру імператриці до себе, яка давала Штакельбергу і згодом різні дипломатичні доручення — так, з кінця 1790 р. до 1793 р. він був посланником у Швеції.
Після смерті Катерини II в 1796 р. Штакельберг вийшов у відставку з чином дійсного таємного радника і помер у м. Дрездені. Серед інших нагород Штакельберг мав ордена св. Станіслава і Білого орла.
За відгуком графа [ru], «Штакельберг був швидше малого, ніж великого зросту, швидше плечистий, ніж товстий, з головою, прикрашеною пишним волоссям і гордо піднятою догори. Будучи посланником у Варшаві, він привчив себе до цієї величної поставі, яка з тих пір стала для нього звичною і так суперечить гнучкості та запопадливості, що проявляється їм до людей, які користуються владою». За словами Ф. В. Ростопчина, в старості Штакельберг відрізнявся дивацтвами.
Родина
Від шлюбу із вдовицею баронесою Софією-Гертрудою Тізенгаузен, уродженої Фітінгоф, мав трьох дітей:
- Єлизавета Оттоновна (1760—1837), замужем за Ернестом-Дідріхом фон Шепінгом (1749—1818), їх син О. Д. Шепінг.
- Отто Оттонович (пом. 1814), дипломат.
- Густав Оттонович (1766—1850), дипломат, масон, друг Кошелєва Родіона Олександровича.
Примітки
- Письмо графа Ф. В. Ростопчина о состоянии России в конце Екатерининского царствования // Русский архив. 1878. Выпуски 1-4. — С. 297.(рос.)
Джерела
- Штакельберг, Отто-Магнус // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. — Т. XXXIXa. — С. 866. (рос. дореф.)
- Штакельберг, фон, Оттон-Магнус (действительный камергер) // Русский биографический словарь : в 25 т. — СПб., 1911. — Т. 23 : Шебанов — Шютц. — С. 394—395. (рос.)
- Пономарёв В. П., Шабанов В. М., «Кавалеры Императорского ордена Святого Александра Невского, 1725—1917: биобиблиографический словарь в трёх томах». Том 1. М., 2009. — С. 503. — .(рос.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Отто-Магнус фон Штакельберг
- Дипломаты Российской империи: Оттон-Магнус Штакельберг(рос.)
- Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Shtakelberg O tto Ma gnus fon Shta kelberg nim Otto Magnus von Stackelberg 7 lyutogo 1736 17360207 7 listopada 1800 rosijskij derzhavnij diyach baron potim graf dijsnij tayemnij radnik dijsnij kamerger diplomat mason Rosijskij ministr posol v Rechi Pospolitij 1772 1790 i Shveciyi 1790 1793 Predstavnik nimeckogo rodu Otto Magnus fon Shtakelberg Posol Rosiyi v Rechi Pospolitij 1772 1790 Poperednik Kaspar fon Zaldern Narodzhennya 7 lyutogo 1736 1736 02 07 Smert 7 listopada 1800 1800 11 07 64 roki DrezdenNacionalnist nimecPiddanstvo RosiyaKrayina RosiyaRid Batko dMati dShlyub Sofiya Gertruda Tizengauzen Fitingof Diti Otto Gustav Yelizaveta Nagorodi Mediafajli b u VikishovishiBiografiyaPohodiv zi starodavnogo rodu liflyandskih dvoryan Jogo batko et rosijskij derzhavnij sluzhbovec Estoniya general major Golshtejnskoyi gvardiyi Na diplomatichnij nivi visunuvsya vpershe zajmayuchi post poslannika pri Ispanskomu dvori U 1770 roci otrimav chin dijsnogo kamergera U 1772 r za poradoyu prusskogo korolya Fridriha II buv vidpravlenij rosijskoyu imperatriceyu Katerinoyu II yak poslannik i povnovazhnij ministr do Polshi U veresni togo zh roku Shtakelberg razom z prusskim upovnovazhenim Benua predstaviv Varshavskomu uryadovi Deklaraciyu troh dvoriv Rosijskogo Prusskogo i Avstrijskogo pro rozpodil deyakih zemel Korolivstva Polskogo U peregovorah potim Shtakelberg buduchi golovnim kerivnikom domigsya viznannya Deklaraciyi derzhav ta zatverdzhennya do neyi dogovoru odnim z golovnih punktiv yakogo bula ustanova postijnoyi radi pri koroli sho viklikalo bagato superechok Svoyeyu diyalnistyu v Varshavi Shtakelberg viklikav do sebe nenavist polskih patriotiv na choli z koronnim getmanom Francishekom Branickim i knyazem Adamom Chartorijskim kotri stali v opoziciyu do korolya Stanislava Avgusta yakogo Shtakelbergu vdalosya privesti v povnu zalezhnist vid Rosiyi U toj zhe chas Shtakelberg diplomatichno spriyav zblizhennyu Rosiyi z Nimeckoyu imperiyeyu za sho u 1775 r cisar Josif II nadav jomu titul grafa U tomu zh roci Shtakelberg brav uchast u virishenni vazhkogo disidentskogo pitannya i v ukladanni torgovogo dogovoru mizh Polsheyu ta Prussiyeyu U pershomu vipadku jomu dovelosya borotisya z avstrijskim upovnovazhenim baronom Revickim kotrij vidkrito pidtrimuvav rimo katolikiv u drugomu z prusskim poslannikom Benua nadmirni vimogi yakogo pogrozhuvali novimi uskladnennyami v polskih spravah 23 chervnya 1775 r Shtakelberg buv nagorodzhenij ordenom sv Oleksandra Nevskogo Podalshoyi diyalnosti Shtakelberga v Polshi spryamovanoyi do posilennya tam rosijskogo vplivu i umirotvorennya polyakiv bagato pereshkodzhali neprihilnist do nogo knyazya Grigoriya Potomkina i intrigi getmana Branickogo v Sankt Peterburzi Prote Shtakelberg probuv v Polshi do 1790 r koli buv vidklikanij do Sankt Peterburgu De jomu vdalosya povernuti doviru imperatrici do sebe yaka davala Shtakelbergu i zgodom rizni diplomatichni doruchennya tak z kincya 1790 r do 1793 r vin buv poslannikom u Shveciyi Pislya smerti Katerini II v 1796 r Shtakelberg vijshov u vidstavku z chinom dijsnogo tayemnogo radnika i pomer u m Drezdeni Sered inshih nagorod Shtakelberg mav ordena sv Stanislava i Bilogo orla Za vidgukom grafa ru Shtakelberg buv shvidshe malogo nizh velikogo zrostu shvidshe plechistij nizh tovstij z golovoyu prikrashenoyu pishnim volossyam i gordo pidnyatoyu dogori Buduchi poslannikom u Varshavi vin privchiv sebe do ciyeyi velichnoyi postavi yaka z tih pir stala dlya nogo zvichnoyu i tak superechit gnuchkosti ta zapopadlivosti sho proyavlyayetsya yim do lyudej yaki koristuyutsya vladoyu Za slovami F V Rostopchina v starosti Shtakelberg vidriznyavsya divactvami RodinaVid shlyubu iz vdoviceyu baronesoyu Sofiyeyu Gertrudoyu Tizengauzen urodzhenoyi Fitingof mav troh ditej Yelizaveta Ottonovna 1760 1837 zamuzhem za Ernestom Didrihom fon Shepingom 1749 1818 yih sin O D Sheping Otto Ottonovich pom 1814 diplomat Gustav Ottonovich 1766 1850 diplomat mason drug Koshelyeva Rodiona Oleksandrovicha PrimitkiPismo grafa F V Rostopchina o sostoyanii Rossii v konce Ekaterininskogo carstvovaniya Russkij arhiv 1878 Vypuski 1 4 S 297 ros DzherelaShtakelberg Otto Magnus Enciklopedicheskij slovar Brokgauza i Efrona v 86 t 82 t i 4 dop t SPb 1890 1907 T XXXIXa S 866 ros doref Shtakelberg fon Otton Magnus dejstvitelnyj kamerger Russkij biograficheskij slovar v 25 t SPb 1911 T 23 Shebanov Shyutc S 394 395 ros Ponomaryov V P Shabanov V M Kavalery Imperatorskogo ordena Svyatogo Aleksandra Nevskogo 1725 1917 biobibliograficheskij slovar v tryoh tomah Tom 1 M 2009 S 503 ISBN 978 5 89577 143 3 ros PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Otto Magnus fon Shtakelberg Diplomaty Rossijskoj imperii Otton Magnus Shtakelberg ros Valjavote Eestimaa ruutelkonna genealoogilisest kasiraamatust