Ця стаття потребує додаткових для поліпшення її . (січень 2019) |
Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. (січень 2019) |
Се́ргій (в миру Дмитрій Миколайович Воскресенський; 26 жовтня 1897, Москва — 29 квітня 1944, поблизу Вільнюса, Литва) — єпископ Російської православної церкви, митрополит Віленський і Литовський, з 24 лютого 1941 року Патріарший екзарх Прибалтики.
Сергій Воскресенський | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
24 лютого 1941 — 29 квітня 1944 | ||
Попередник: | Елевтерій Богоявленський | |
Наступник: | Даниїл Юзвюк (тимчас./кер.) | |
| ||
24 лютого 1941 — 29 квітня 1944 | ||
| ||
19 липня 1936 — 24 лютого 1941 | ||
Попередник: | Іоанн Широков | |
Наступник: | Іларій Ільїн | |
| ||
10 травня 1934 — 19 липня 1936 | ||
Попередник: | Іоанн Василевський | |
Наступник: | Тихон Ємельянов | |
| ||
29 жовтня 1933 — 10 травня 1934 | ||
Попередник: | Петро Руднєв | |
Наступник: | Вікаріатство скасоване | |
Альма-матер: | Московська духовна академія | |
Діяльність: | священник | |
Ім'я при народженні: | Дмитрій Миколайович Воскресенський | |
Народження: | 26 жовтня (7 листопада) 1897 Москва | |
Смерть: | 29 квітня 1944 (46 років) поблизу Вільнюса, Литва | |
Похований: | Рига, Латвія, Покровський цвинтар | |
Батько: | протоієрей Миколай Воскресенський | |
Мати: | Зоя Воскресенська | |
Священство: | 1925 | |
Чернецтво: | 1925 | |
Єп. хіротонія: | 29 жовтня 1933 | |
|
Біографія
Закінчив Московське Заіконоспаське духовне училище. З 1918 по 1922 рік служив на цивільній службі. У 1922 році вступив до Московського Данилового монастиря. Був послушником настоятеля монастиря єпископа Феодора Поздеєвського, колишнього ректора Московської духовної академії. У 1923 році засуджений за «антирадянську агітацію і пропаганду».
У 1925 році пострижений у чернецтво з ім'ям Сергій, зведений в сан ієродиякона, а потім і в сан ієромонаха.
У 1930 році — настоятель собору в місті Орєхово-Зуєво. Одночасно виконував обов'язки за дорученням заступника Патріаршого Місцеблюстителя по Московській Патріархії, зокрема, вів роботу «з юридичних питань церковного життя».
Редактор «Журналу Московської Патріархії» з № 4 (1931) до припинення видання в 1935 році.
У 1932-1933 роки — настоятель Воскресенського храму в Сокольниках.
Вікарний єпископ
29 жовтня 1933 року в храмі Воскресіння в Сокольниках хіротонізований на єпископа Коломенського, вікарія Московської єпархії. Чин хіротонії здійснювали: митрополит Нижегородський Сергій Страгородський, митрополит Серафим Чичаґов, архієпископ Дмитрівський Питирим Крилов, єпископ Орєхово-Зуєвський Іоанн Соколов, єпископ Волоколамський Іоанн Широков і єпископ Каширський Інокентій Клодецький.
З 10 травня 1934 року — єпископ Бронницький, вікарій Московської єпархії.
За деякими даними в 1935 році був заарештований, але потім звільнений завдяки клопотанням матері.
З середини 1936 року — єпископ Дмитрівський, вікарій Московської єпархії.
За свідченням протоієрея Стефана Ляшевського, Патріарший місцеблюститель митрополит Сергій не довіряв єпископу Дмитрівському Сергію Воскресенському:
![]() | «Блаженніший був відвертий лише з близькими йому людьми і навіть майбутнього Екзарху Сергію не міг всього довіряти, і боявся його в останні роки». | ![]() |
Анатолій Свєнціцький згадував, що «про владику Сергія Воскресенського ходили погані чутки», а московське духовенство відгукувалося про нього, як про провокатора.
8 жовтня 1937 після арешту протоієрея Олександра Лебедєва призначений керуючим справами Московської Патріархії з возведенням у сан архієпископа.
До 1939 року залишився в числі чотирьох єпископів Московського Патріархату на території СРСР, що мають реєстрацію в якості «служителя культу». Ще близько 10 єпископів перебували на спокої або перебували в засланні. Інші були розстріляні або перебували поза СРСР.
У 1940 році забезпечив возз'єднання з Московською Патріархією єпископів територій, які увійшли до складу СРСР за Договором про дружбу і кордон між СРСР і Німеччиною: спершу Польщі, потім відряджений з тією ж метою в республіки «радянської Прибалтики» (Латвію й Естонію).
Для служіння в Москві архієпископу Сергію була надана церква Преображення на Преображенській площі, яка «повністю покрила всі витрати по відрядженню Преосвященного в Прибалтику».
Служіння в Прибалтиці
24 лютого 1941 призначений митрополитом Віленським і Литовським, екзархом Латвії та Естонії. При зайнятті німецькою армією Прибалтики залишився з паствою, що не втіла з Риги, де знаходився в кінці червня 1941 року, перед її окупацією. За словами протоієрея Георгія Митрофанова, «митрополита Сергія Воскресенського, який прибув у березні 1941 року до Прибалтики , <…> представники місцевого духовенства спочатку сприймали просто як більшовицького агента. І йому потрібні були дуже великі зусилля вже в період окупації, займаючи послідовну антикомуністичну позицію, щоб отримати довіру цього духовенства, як і німецької окупаційної влади».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd3THlWRU1DVTVOeVZFTUNWQ01GOGxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqUWxSREFsUWpnbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ETmZKVEk0SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3pKVVF3SlVKR0pVUXdKVUl3SlVReEpUZzJKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkVKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3SlVReEpUaEdYeVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNReVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TmlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0Umw4bFJEQWxRak1sUkRBbFFqQWxSREFsUWpjbFJEQWxRalVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpBbE1qa3VhbkJuTHpJMU1IQjRMU1ZFTUNVNU55VkVNQ1ZDTUY4bFJERWxPREFsUkRBbFFrVWxSREFsUWpRbFJEQWxRamdsUkRBbFFrUWxSREVsT0ROZkpUSTRKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkJKVVF4SlRnekpVUXdKVUpHSlVRd0pVSXdKVVF4SlRnMkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdKVVF4SlRoR1h5VkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDTlNWRU1TVTROaVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRSbDhsUkRBbFFqTWxSREFsUWpBbFJEQWxRamNsUkRBbFFqVWxSREVsT0RJbFJEQWxRakFsTWprdWFuQm4uanBn.jpg)
Опинившись на території Рейхскомісаріату Остланд, зміцнив структуру Московського Патріархату в Прибалтиці: хіротонізував двох енергійних єпископів (Данило Юзвюк та Іоанн Гарклавс), відкрив у м. Вільно Богословсько-пастирські курси. Прекрасно знаючи становище релігії і віруючих в СРСР, негайно прийняв «під своє архіпастирське заступництво» райони, окуповані групою армій «Північ». У серпні 1941 організував і направив до Львова православну місію — групу священиків, які очолили відродження релігійного життя на цих територіях. (Радянські репресії привели до того, що у Псковській і Новгородській єпархіях практично все духовенство було знищене).
Зумів зберегти свій вплив, незважаючи на спроби національних еліт прибалтійських країн домогтися призначення більш націоналістично налаштованих ієрархів, і поширити його практично на всі території Рейхскомісаріату Остланд; за даними історика Ольги Васильєвої, «Розмова між Розенбергом і владикою Сергієм Воскресенським була дуже чітка. Німці підтримали саме його, а не Августина Петерсона, який після німецької окупації Латвії вимагав вигнання митрополита Сергія як „червоного“ митрополита». Проте в лютому 1942 року він був переведений з Риги до Вільнюса, звідки йому було важче підтримувати зв'язок із Псковською духовною місією. Сергій підозрювався німцями в розтраті коштів духовної місії; згідно зі звітом ейнзатцгрупи, половина всіх пожертвувань прихожан місії діставалася екзархові.
Зберігав номінальне канонічне підпорядкування Московському патріархату (на чолі з Патріаршим місцеблюстителем митрополитом Сергієм Страгородський, з вересня 1943 Патріархом), незважаючи на невдоволення німецької влади. 23 липня 1942 року скликав архієрейську нараду екзархату в Ризі, яка направила вітальну телеграму Гітлеру, оприлюднила заяву з відмежуванням від позиції, зайнятої патріархією, й ухвалила рішення у звичайних богослужіннях припинити приношення імені Патріаршого місцеблюстителя Сергія Страгородського, тобто на парафіях ім'я Патріаршого місцеблюстителя не згадувалося, згадування його відбувалося лише на архієрейських службах — подібна практика діяла в Російській церкві до Патріарха Тихона (тоді згадували Святійший Синод). Після обрання Сергія Страгородського патріархом в 1943 році публічно виступив проти формального опротестування його призначення, посилаючись на те, що в такому випадку він сам і його єпископи будуть виглядати як німецькі маріонетки, і запропонував замість цього робити в пропаганді упор на те, що і радянська влада змушена шукати опори в церкві, що означає ідейне банкрутство більшовизму, а також "розігрувати карту Патріарха Московського проти Сталіна. ".
Виступи екзарха-митрополита Сергія становили небезпеку для радянської пропаганди, і ухвалою від 22 вересня 1942 року Патріарший місцеблюститель «тепер же» зажадав у митрополита, який перебував за лінією фронту, пояснення своїх дій, «відкладаючи рішення по цій справі до з'ясування всіх подробиць».
Наприкінці листопада 1942 року екзарх організував в м. Дно збори православного духовенства відроджених парафій Ленінградської області, яке також засудило прорадянську позицію патріархії і схвалив новий порядок.
Великодні богослужіння 1943 року екзарх здійснював у м. Псков, де архієрейських служб не було з кінця 1930-х років. У серпні того ж року він їздив служити до Псково-Печерського монастиря. Там він провів ще одну нараду архієреїв екзархату, в якому брав участь і схиєпископ Макарій Васильєв, що був у 1930-х роках «катакомбним єпископом» в СРСР.
У квітні 1943 року, реагуючи на наказ німецької окупаційної влади забезпечити під страхом відправки в концтабір членів литовських органів самоврядування складання списків чоловіків призовного віку для формування підрозділу СС, Сергій направив єпископам лист, в якому закликав виконати вимоги влади і роз'яснити населенню можливі наслідки непокори, наполягаючи при цьому, що дана діяльність повинна проводитися ними як лідерами громад, а не як церковними сановниками.
Згідно з післявоєнним анонімим свідченням одного зі сподвижників Сергія, який емігрував до США, екзарх ненавидів німців, ніколи не згадував їх у проповідях (які часто мали політичний підтекст) і був переконаним російським патріотом.
До кінця 1943 митрополит Сергій втратив підтримку окупаційної влади через свою досить незалежну політику. У жовтні 1943 року склав заповіт з призначенням трьох кандидатів у заступники з управління прибалтійським Екзархатом і з зазначенням при першій нагоді «надати на розсуд Патріархії доповідь про справи і все життя Екзархату».
Убивство
Вбитий 29 квітня 1944 року по дорозі з Вільнюса в Каунас. Відповідно до більшості відомих джерел, вбивство скоєне нацистами. Така версія утвердилася в західноєвропейській, радянській та сучасній російській історіографії. Версія про вбивство екзарха партизанами не має будь-яких документальних підтверджень і ґрунтується виключно на єдиному свідоцтві ризького священика Миколи Трубецького з посиланням на розповідь колишнього партизана, якого він зустрів в ув'язненні. Існує точка зору, що митрополит Сергій був убитий дружинниками колишнього латвійського президента Карліса Улманіса.
Відспівування Екзарха Сергія відбулося 4 травня в кафедральному Ризькому Христорождественському соборі. Похований на Покровському кладовищі Риги, з лівого боку від Покровської церкви.
Пам'ять
Образ митрополита Сергія, як ініціатора місії на окупованих територіях Псковської області і Прибалтики, був відображений в художньому фільмі «Піп». Роль митрополита Сергія виконав актор Юрій Цурило.
Література
- Мануил (Лемешевский В. В.), митр. Русские православные иерархи периода с 1893 по 1965 гг. (включительно). Erlangen, 1979—1989. Т.6. С.96-100.
- Синодик гонимых, умученных, в узах невинно пострадавших православных священно-церковнослужителей и мирян Санкт-Петербургской епархии: XX столетие. СПб., 1999. С.5.
- Голиков А., свящ., Фомин С. Кровью убеленные. Мученики и исповедники Северо-Запада России и Прибалтики (1940—1955). Мартиролог православных священнослужителей Латвии, репрессированных в 1940—1952 гг. М., 1999. С.8-32.
- Шкаровский М. В., Соловьев Илья, священник. «Церковь против большевизма. (Митрополит Сергий (Воскресенский) и Экзархат Московской Патриархии в Прибалтике 1941—1944.» М. 2013 (серия Материалы по истории Церкви, кн.50)
- История Псковской православной миссии в документах. [в 2 ч.]. Ч. 1: Документы личного архива митрополита Сергия (Воскресенского). Козельск, 2017.
Примітки
- Harvey Fireside. Icon and Swastika: The Russian Orthodox Church under Nazi and Soviet Control. (Russian Research Center Studies. — Vol. 62.) — Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1971. — 242 pp. — PP. 133—139.
Посилання
- Сергий (Воскресенский Дмитрий Николаевич) [ 15 грудня 2007 у Wayback Machine.]
- «Цена Победы» — Крестовый поход церквей на Советский Союз [ 30 грудня 2018 у Wayback Machine.] (эфир «Эхо Москвы» от 30.10.2006)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya potrebuye dodatkovih posilan na dzherela dlya polipshennya yiyi perevirnosti Bud laska dopomozhit udoskonaliti cyu stattyu dodavshi posilannya na nadijni avtoritetni dzherela Zvernitsya na za poyasnennyami ta dopomozhit vipraviti nedoliki Material bez dzherel mozhe buti piddano sumnivu ta vilucheno sichen 2019 Cya stattya mistit pravopisni leksichni gramatichni stilistichni abo inshi movni pomilki yaki treba vipraviti Vi mozhete dopomogti vdoskonaliti cyu stattyu pogodivshi yiyi iz chinnimi movnimi standartami sichen 2019 Se rgij v miru Dmitrij Mikolajovich Voskresenskij 26 zhovtnya 1897 Moskva 29 kvitnya 1944 poblizu Vilnyusa Litva yepiskop Rosijskoyi pravoslavnoyi cerkvi mitropolit Vilenskij i Litovskij z 24 lyutogo 1941 roku Patriarshij ekzarh Pribaltiki Sergij Voskresenskij Mitropolit Vilenskij i Litovskij 24 lyutogo 1941 29 kvitnya 1944 Poperednik Elevterij Bogoyavlenskij Nastupnik Daniyil Yuzvyuk timchas ker Patriarshij Ekzarh Latviyi ta Estoniyi 24 lyutogo 1941 29 kvitnya 1944 Arhiyepiskop Dmitrivskij vikarij Moskovskoyi yeparhiyi do 8 zhovtnya 1937 yepiskop 19 lipnya 1936 24 lyutogo 1941 Poperednik Ioann Shirokov Nastupnik Ilarij Ilyin Yepiskop Bronnickij vikarij Moskovskoyi yeparhiyi 10 travnya 1934 19 lipnya 1936 Poperednik Ioann Vasilevskij Nastupnik Tihon Yemelyanov Yepiskop Kolomenskij vikarij Moskovskoyi yeparhiyi 29 zhovtnya 1933 10 travnya 1934 Poperednik Petro Rudnyev Nastupnik Vikariatstvo skasovane Alma mater Moskovska duhovna akademiya Diyalnist svyashennik Im ya pri narodzhenni Dmitrij Mikolajovich Voskresenskij Narodzhennya 26 zhovtnya 7 listopada 1897 1897 11 07 Moskva Smert 29 kvitnya 1944 1944 04 29 46 rokiv poblizu Vilnyusa Litva Pohovanij Riga Latviya Pokrovskij cvintar Batko protoiyerej Mikolaj Voskresenskij Mati Zoya Voskresenska Svyashenstvo 1925 Chernectvo 1925 Yep hirotoniya 29 zhovtnya 1933 Sergij u VikishovishiBiografiyaZakinchiv Moskovske Zaikonospaske duhovne uchilishe Z 1918 po 1922 rik sluzhiv na civilnij sluzhbi U 1922 roci vstupiv do Moskovskogo Danilovogo monastirya Buv poslushnikom nastoyatelya monastirya yepiskopa Feodora Pozdeyevskogo kolishnogo rektora Moskovskoyi duhovnoyi akademiyi U 1923 roci zasudzhenij za antiradyansku agitaciyu i propagandu U 1925 roci postrizhenij u chernectvo z im yam Sergij zvedenij v san iyerodiyakona a potim i v san iyeromonaha U 1930 roci nastoyatel soboru v misti Oryehovo Zuyevo Odnochasno vikonuvav obov yazki za doruchennyam zastupnika Patriarshogo Misceblyustitelya po Moskovskij Patriarhiyi zokrema viv robotu z yuridichnih pitan cerkovnogo zhittya Redaktor Zhurnalu Moskovskoyi Patriarhiyi z 4 1931 do pripinennya vidannya v 1935 roci U 1932 1933 roki nastoyatel Voskresenskogo hramu v Sokolnikah Vikarnij yepiskop 29 zhovtnya 1933 roku v hrami Voskresinnya v Sokolnikah hirotonizovanij na yepiskopa Kolomenskogo vikariya Moskovskoyi yeparhiyi Chin hirotoniyi zdijsnyuvali mitropolit Nizhegorodskij Sergij Stragorodskij mitropolit Serafim Chichagov arhiyepiskop Dmitrivskij Pitirim Krilov yepiskop Oryehovo Zuyevskij Ioann Sokolov yepiskop Volokolamskij Ioann Shirokov i yepiskop Kashirskij Inokentij Klodeckij Z 10 travnya 1934 roku yepiskop Bronnickij vikarij Moskovskoyi yeparhiyi Za deyakimi danimi v 1935 roci buv zaareshtovanij ale potim zvilnenij zavdyaki klopotannyam materi Z seredini 1936 roku yepiskop Dmitrivskij vikarij Moskovskoyi yeparhiyi Za svidchennyam protoiyereya Stefana Lyashevskogo Patriarshij misceblyustitel mitropolit Sergij ne doviryav yepiskopu Dmitrivskomu Sergiyu Voskresenskomu Blazhennishij buv vidvertij lishe z blizkimi jomu lyudmi i navit majbutnogo Ekzarhu Sergiyu ne mig vsogo doviryati i boyavsya jogo v ostanni roki Anatolij Svyencickij zgaduvav sho pro vladiku Sergiya Voskresenskogo hodili pogani chutki a moskovske duhovenstvo vidgukuvalosya pro nogo yak pro provokatora 8 zhovtnya 1937 pislya areshtu protoiyereya Oleksandra Lebedyeva priznachenij keruyuchim spravami Moskovskoyi Patriarhiyi z vozvedennyam u san arhiyepiskopa Do 1939 roku zalishivsya v chisli chotiroh yepiskopiv Moskovskogo Patriarhatu na teritoriyi SRSR sho mayut reyestraciyu v yakosti sluzhitelya kultu She blizko 10 yepiskopiv perebuvali na spokoyi abo perebuvali v zaslanni Inshi buli rozstrilyani abo perebuvali poza SRSR U 1940 roci zabezpechiv vozz yednannya z Moskovskoyu Patriarhiyeyu yepiskopiv teritorij yaki uvijshli do skladu SRSR za Dogovorom pro druzhbu i kordon mizh SRSR i Nimechchinoyu spershu Polshi potim vidryadzhenij z tiyeyu zh metoyu v respubliki radyanskoyi Pribaltiki Latviyu j Estoniyu Dlya sluzhinnya v Moskvi arhiyepiskopu Sergiyu bula nadana cerkva Preobrazhennya na Preobrazhenskij ploshi yaka povnistyu pokrila vsi vitrati po vidryadzhennyu Preosvyashennogo v Pribaltiku Sluzhinnya v Pribaltici 24 lyutogo 1941 priznachenij mitropolitom Vilenskim i Litovskim ekzarhom Latviyi ta Estoniyi Pri zajnyatti nimeckoyu armiyeyu Pribaltiki zalishivsya z pastvoyu sho ne vtila z Rigi de znahodivsya v kinci chervnya 1941 roku pered yiyi okupaciyeyu Za slovami protoiyereya Georgiya Mitrofanova mitropolita Sergiya Voskresenskogo yakij pribuv u berezni 1941 roku do Pribaltiki lt gt predstavniki miscevogo duhovenstva spochatku sprijmali prosto yak bilshovickogo agenta I jomu potribni buli duzhe veliki zusillya vzhe v period okupaciyi zajmayuchi poslidovnu antikomunistichnu poziciyu shob otrimati doviru cogo duhovenstva yak i nimeckoyi okupacijnoyi vladi Svitlini Mitropolita Sergiya v nimeckij gazeti Za batkivshinu Opinivshis na teritoriyi Rejhskomisariatu Ostland zmicniv strukturu Moskovskogo Patriarhatu v Pribaltici hirotonizuvav dvoh energijnih yepiskopiv Danilo Yuzvyuk ta Ioann Garklavs vidkriv u m Vilno Bogoslovsko pastirski kursi Prekrasno znayuchi stanovishe religiyi i viruyuchih v SRSR negajno prijnyav pid svoye arhipastirske zastupnictvo rajoni okupovani grupoyu armij Pivnich U serpni 1941 organizuvav i napraviv do Lvova pravoslavnu misiyu grupu svyashenikiv yaki ocholili vidrodzhennya religijnogo zhittya na cih teritoriyah Radyanski represiyi priveli do togo sho u Pskovskij i Novgorodskij yeparhiyah praktichno vse duhovenstvo bulo znishene Zumiv zberegti svij vpliv nezvazhayuchi na sprobi nacionalnih elit pribaltijskih krayin domogtisya priznachennya bilsh nacionalistichno nalashtovanih iyerarhiv i poshiriti jogo praktichno na vsi teritoriyi Rejhskomisariatu Ostland za danimi istorika Olgi Vasilyevoyi Rozmova mizh Rozenbergom i vladikoyu Sergiyem Voskresenskim bula duzhe chitka Nimci pidtrimali same jogo a ne Avgustina Petersona yakij pislya nimeckoyi okupaciyi Latviyi vimagav vignannya mitropolita Sergiya yak chervonogo mitropolita Prote v lyutomu 1942 roku vin buv perevedenij z Rigi do Vilnyusa zvidki jomu bulo vazhche pidtrimuvati zv yazok iz Pskovskoyu duhovnoyu misiyeyu Sergij pidozryuvavsya nimcyami v roztrati koshtiv duhovnoyi misiyi zgidno zi zvitom ejnzatcgrupi polovina vsih pozhertvuvan prihozhan misiyi distavalasya ekzarhovi Zberigav nominalne kanonichne pidporyadkuvannya Moskovskomu patriarhatu na choli z Patriarshim misceblyustitelem mitropolitom Sergiyem Stragorodskij z veresnya 1943 Patriarhom nezvazhayuchi na nevdovolennya nimeckoyi vladi 23 lipnya 1942 roku sklikav arhiyerejsku naradu ekzarhatu v Rizi yaka napravila vitalnu telegramu Gitleru oprilyudnila zayavu z vidmezhuvannyam vid poziciyi zajnyatoyi patriarhiyeyu j uhvalila rishennya u zvichajnih bogosluzhinnyah pripiniti prinoshennya imeni Patriarshogo misceblyustitelya Sergiya Stragorodskogo tobto na parafiyah im ya Patriarshogo misceblyustitelya ne zgaduvalosya zgaduvannya jogo vidbuvalosya lishe na arhiyerejskih sluzhbah podibna praktika diyala v Rosijskij cerkvi do Patriarha Tihona todi zgaduvali Svyatijshij Sinod Pislya obrannya Sergiya Stragorodskogo patriarhom v 1943 roci publichno vistupiv proti formalnogo oprotestuvannya jogo priznachennya posilayuchis na te sho v takomu vipadku vin sam i jogo yepiskopi budut viglyadati yak nimecki marionetki i zaproponuvav zamist cogo robiti v propagandi upor na te sho i radyanska vlada zmushena shukati opori v cerkvi sho oznachaye idejne bankrutstvo bilshovizmu a takozh rozigruvati kartu Patriarha Moskovskogo proti Stalina Vistupi ekzarha mitropolita Sergiya stanovili nebezpeku dlya radyanskoyi propagandi i uhvaloyu vid 22 veresnya 1942 roku Patriarshij misceblyustitel teper zhe zazhadav u mitropolita yakij perebuvav za liniyeyu frontu poyasnennya svoyih dij vidkladayuchi rishennya po cij spravi do z yasuvannya vsih podrobic Naprikinci listopada 1942 roku ekzarh organizuvav v m Dno zbori pravoslavnogo duhovenstva vidrodzhenih parafij Leningradskoyi oblasti yake takozh zasudilo proradyansku poziciyu patriarhiyi i shvaliv novij poryadok Velikodni bogosluzhinnya 1943 roku ekzarh zdijsnyuvav u m Pskov de arhiyerejskih sluzhb ne bulo z kincya 1930 h rokiv U serpni togo zh roku vin yizdiv sluzhiti do Pskovo Pecherskogo monastirya Tam vin proviv she odnu naradu arhiyereyiv ekzarhatu v yakomu brav uchast i shiyepiskop Makarij Vasilyev sho buv u 1930 h rokah katakombnim yepiskopom v SRSR U kvitni 1943 roku reaguyuchi na nakaz nimeckoyi okupacijnoyi vladi zabezpechiti pid strahom vidpravki v konctabir chleniv litovskih organiv samovryaduvannya skladannya spiskiv cholovikiv prizovnogo viku dlya formuvannya pidrozdilu SS Sergij napraviv yepiskopam list v yakomu zaklikav vikonati vimogi vladi i roz yasniti naselennyu mozhlivi naslidki nepokori napolyagayuchi pri comu sho dana diyalnist povinna provoditisya nimi yak liderami gromad a ne yak cerkovnimi sanovnikami Zgidno z pislyavoyennim anonimim svidchennyam odnogo zi spodvizhnikiv Sergiya yakij emigruvav do SShA ekzarh nenavidiv nimciv nikoli ne zgaduvav yih u propovidyah yaki chasto mali politichnij pidtekst i buv perekonanim rosijskim patriotom Do kincya 1943 mitropolit Sergij vtrativ pidtrimku okupacijnoyi vladi cherez svoyu dosit nezalezhnu politiku U zhovtni 1943 roku sklav zapovit z priznachennyam troh kandidativ u zastupniki z upravlinnya pribaltijskim Ekzarhatom i z zaznachennyam pri pershij nagodi nadati na rozsud Patriarhiyi dopovid pro spravi i vse zhittya Ekzarhatu Ubivstvo Vbitij 29 kvitnya 1944 roku po dorozi z Vilnyusa v Kaunas Vidpovidno do bilshosti vidomih dzherel vbivstvo skoyene nacistami Taka versiya utverdilasya v zahidnoyevropejskij radyanskij ta suchasnij rosijskij istoriografiyi Versiya pro vbivstvo ekzarha partizanami ne maye bud yakih dokumentalnih pidtverdzhen i gruntuyetsya viklyuchno na yedinomu svidoctvi rizkogo svyashenika Mikoli Trubeckogo z posilannyam na rozpovid kolishnogo partizana yakogo vin zustriv v uv yaznenni Isnuye tochka zoru sho mitropolit Sergij buv ubitij druzhinnikami kolishnogo latvijskogo prezidenta Karlisa Ulmanisa Vidspivuvannya Ekzarha Sergiya vidbulosya 4 travnya v kafedralnomu Rizkomu Hristorozhdestvenskomu sobori Pohovanij na Pokrovskomu kladovishi Rigi z livogo boku vid Pokrovskoyi cerkvi Pam yatObraz mitropolita Sergiya yak iniciatora misiyi na okupovanih teritoriyah Pskovskoyi oblasti i Pribaltiki buv vidobrazhenij v hudozhnomu filmi Pip Rol mitropolita Sergiya vikonav aktor Yurij Curilo LiteraturaManuil Lemeshevskij V V mitr Russkie pravoslavnye ierarhi perioda s 1893 po 1965 gg vklyuchitelno Erlangen 1979 1989 T 6 S 96 100 Sinodik gonimyh umuchennyh v uzah nevinno postradavshih pravoslavnyh svyashenno cerkovnosluzhitelej i miryan Sankt Peterburgskoj eparhii XX stoletie SPb 1999 S 5 Golikov A svyash Fomin S Krovyu ubelennye Mucheniki i ispovedniki Severo Zapada Rossii i Pribaltiki 1940 1955 Martirolog pravoslavnyh svyashennosluzhitelej Latvii repressirovannyh v 1940 1952 gg M 1999 S 8 32 Shkarovskij M V Solovev Ilya svyashennik Cerkov protiv bolshevizma Mitropolit Sergij Voskresenskij i Ekzarhat Moskovskoj Patriarhii v Pribaltike 1941 1944 M 2013 seriya Materialy po istorii Cerkvi kn 50 Istoriya Pskovskoj pravoslavnoj missii v dokumentah v 2 ch Ch 1 Dokumenty lichnogo arhiva mitropolita Sergiya Voskresenskogo Kozelsk 2017 PrimitkiHarvey Fireside Icon and Swastika The Russian Orthodox Church under Nazi and Soviet Control Russian Research Center Studies Vol 62 Cambridge Mass Harvard University Press 1971 242 pp PP 133 139 PosilannyaSergij Voskresenskij Dmitrij Nikolaevich 15 grudnya 2007 u Wayback Machine Cena Pobedy Krestovyj pohod cerkvej na Sovetskij Soyuz 30 grudnya 2018 u Wayback Machine efir Eho Moskvy ot 30 10 2006