Самови́ця (також відоме за назвами Самовище, Сомови́ця Самови́ці) — колишнє село, що було затоплене в 1960 році водами Кременчуцького водосховища.
село Самовиця | |
---|---|
![]() | |
Країна | |
Область | Черкаська область |
Район/міськрада | Іркліївський |
Рада | Самовицька сільська рада |
Основні дані | |
Засноване | 17 століття |
Населення | 306 осіб (1929) |
Існувало до | 1959 року |
Географічні дані | |
Географічні координати | H G O |
Водойми | річка Золотоношка |
Найближча залізнична станція | Черкаси |
![]() | |
Карта | |
![]() Самовиця | |
![]() Самовиця |
Географія
Село розташовувалось на обох берегах річки Золотоношка (серед місцевого населення — Рівець), в місці впадіння її до протоки Дніпра Самовиці. Річки та навколишні заплавні озера були багаті на рибу. На схід від села знаходилось село Більки (Білки), на південний схід — Мутихи, на північний захід — хутір Дубинка, а на північний схід — село Червонохижинці (Краснохижинці).
Вулиця, або місцевості села:
- Завалківка — 90 хат
- Заровець
- Коноплянка
- Соколівка
- Хоменківка — 20 хат
На північний схід від села розташоване Самовицьке поселення епохи пізньої бронзи.
Населення
На час переселення села у ньому проживало 1278 осіб у 312 дворах. На карті 1929 року населення села вказано — 306 осіб.
Історія
Існують перекази, що село було засноване 4 бурлаками, вихідцями із Запорозької Січі. Вони влаштували на пагорбі свій курінь. Назва походить від поширених у місцевих водоймах сомів і спочатку село називалось Сомовиця.
1708 року село увійшло до новоствореної Київської губернії. 1719 року була утворена Київська провінція, до одного з його дистриктів відійшло й село. До 1761 року у селі не було церкви і воно відносилось до парафії Успенської (пізніше Введенської) церкви сусіднього села Мутихи. 1761 року у селі була збудована церква св. Миколая, на місці колишнього куреня у центрі на пагорбі. Існують перекази щодо будівництва церкви:
![]() | Місцевий житель Климент Захарченко поїхав з дружиною на Великдень до Успенської церкви сусідніх Мутих. На зворотньому шляху сильний вітер здійняв його кибалку (головний убір) та завіяв далеко у болото. Розгнівавшись, він пообіцяв більше не їздити до сусіднього села і за рік разом з односельцями добився дозволу на будівництво церкви. Церкву збудували за власні кошти. | ![]() |
За козаччини село Сомовиця було у складі Іркліївської сотні Переяславського полку.
1764 року село увійшло до складу новоствореного Золотоніського повіту Київської губернії. Того ж року губернія була ліквідована, а територія разом із селом відійшла до складу новоствореної Малоросійської губернії. Восени 1781 року губернія була ліквідована і село у складі відновленого Золотоніського повіту відійшло до новоствореного Київського намісництва.
За описом Київського намісництва 1781 року в Самовищі було 70 хат. За описом 1787 року в селі проживало 250 душ. Було у володінні різного звання «казених людей», козаків і власника — бунчукового товариша Максима Требинського.
Село є на мапі 1800 року.
1796 року намісництво було ліквідоване і весь Золотоніський повіт увійшов до складу відновленої Малоросійської губернії. 1802 року губернія була поділена на Чернігівську та Полтавську, які разом утворили Малоросійське генерал-губернаторство (існувало до 1856 року). Сомовиця перебувала у складі Мойсенської волості Золотоніського повіту Полтавської губернії. 1875 року у селі була збудована нова дерев'яна Миколаївська церква, яка також мала власне озеро, дзвіницю та бібліотеку. Священником у селі був Іоанн Василієв Стаховський. У селі діяли жіноча школа грамоти та земська школа.
З 1887 року село стало називатись Самовиця. 16 травня 1920 року весь Золотоніський повіт відійшов до складу новоствореної Кременчуцької губернії, однак остання була ліквідована 21 жовтня 1922 року і село знову перейшло під юрисдикцію Полтавської губернії. 7 березня 1923 року було скасовано повітовий поділ і село увійшло до складу новостворених Іркліївського району Золотоніської округи. 3 червня 1925 року округ був ліквідований, Іркліївський район відійшов до складу Черкаської округи Київської губернії. Одночасно були ліквідовані губернії і район перейшов у пряме підпорядкування Української СРР. 5 січня 1927 року Черкаська округа була перейменована на Шевченківську. З 1929 року на картах село позначалось як Самовиці. 15 вересня 1930 року округи були остаточно ліквідовані і райони перейшли у пряме підпорядкування Української СРР.
27 лютого 1932 року була утворена Київська область, куди увійшов й Іркліївський район разом із селом. 22 вересня 1937 року район перейшов до складу новоствореної Полтавської області.
У роки Другої світової війни село майже повністю було спалене, однак на початку 1950-их роках відновилось. Були збудовані школа, магазин, медпункт.
З 7 січня 1954 року Самовиця увійшла до новоствореної Черкаської області. На початку 1950-их років жителям було повідомлено про будівництво Кременчуцької ГЕС і про потребу переселятись із зони затоплення. 1955 року до села прибули закарпатські лісоруби і почали вирубувати ліси. Потім прибула спеціальна комісія з оцінки майна. 1956 року почалось заповнення водою ложа Кременчуцького водосховища, жителі села почались переселятись на нове місце, у степову ділянку за 35 км на північ. Разом із жителями сусідніх сіл Мутихи та Більки (разом вони утворювали колгосп імені XVIII з'їзду ВКП(б)) 25 червня 1956 року вони заснували село Ленінське (сучасне село Степове). У листопаді 1959 року Іркліївський район було ліквідовано, територія села відійшла до складу Чорнобаївського району. Повністю вода покрила село восени 1959 року.
Персоналії
Поширеними прізвища у селі були: Бец, Богдан, Бут, Венгер, Завалко, Захарченко, Ільченко, Костенко, Месевря, Миколаєнко, Моргун, Настенко, Осауленко, Пошиваник, Прітченко, Сидоренко, Синиця, Смола, Співак, Стаховський, Шемшур, Штанько.
- Список жителів станом на 1954 рік перед переселенням
- Жителі села, загиблі в роки Громадянської війни (1917—1921)
- Жителі села, які загинули в роки Голодомору (1932—1933)
- Воїни із жителів села, які загинули в роки Другої світової війни
- Цивільні із жителів села, які загинули в роки Другої світової війни
- Жителі села, які повернулись після Другої світової війни
Найвідомішим вихідцем з села є:
- Іриней Орда (Орда Харисим Михайлович) (1837—1904) — у різні роки єпископ Чигиринський, Могилевський і Мстиславській, Тульський і Белевский, Подільський і Брацлавський, Єкатеринбурзький і Ірбітський, пізніше єпископ Орловський і Севський.
Галерея
Див. також
Примітки
- Зведений каталог метричних книг, клірових відомостей та сповідних розписів (укр.). Центральний державний історичний архів України, м. Київ (ЦДІАК України).
- Зведений каталог метричних книг що зберігаються в державних архівах України т.4, ст. 667 (PDF) (укр.). Український науково-дослідницкий інститут архівної справи та документознавства.
- Зведений каталог метричних книг що зберігаються в державних архівах України т.4, ст. 490 (PDF) (укр.). Український науково-дослідницкий інститут архівної справи та документознавства.
- Інформація з рукописів Кушнір-Марченка на тематичному сайті Владислава Фая «Трагедія затоплених водами Дніпра сіл: Самовиця, Мутихи та Більки»
- Описи Київського намісництва 70-80 років XVIII ст.: Описово-статистичні джерела/ АН УРСР. Археогр. комісія та ін.— К.: Наукова думка, 1989.— 392 с.— . — С. 143, 272
- Карта Малороссийской губернии из атласа Вильбрехта. www.etomesto.ru. Процитовано 18 листопада 2021.
Посилання
- Сайт, присвячений затопленим селам Самовиці, Білкам та Мутихам
- Село Самовицю накрила вода
- Історико-генеалогічна база даних України «Бекет»
- Матеріали пізньої бронзи з острова Самовиця Куштан Д. П., Дєткін А. В. з «Археологічні дослідження в Україні в 1994—1996 роках», К., 2000 р., с. 69 — 71.
- Столітній ювілей відзначив Сидір Завалко, який два десятки років головував у своєму селі
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Samovi cya takozh vidome za nazvami Samovishe Somovi cya Samovi ci kolishnye selo sho bulo zatoplene v 1960 roci vodami Kremenchuckogo vodoshovisha selo Samovicya Miscevist SokolivkaMiscevist Sokolivka Krayina Ukrayina Oblast Cherkaska oblast Rajon miskrada Irkliyivskij Rada Samovicka silska rada Osnovni dani Zasnovane 17 stolittya Naselennya 306 osib 1929 Isnuvalo do 1959 roku Geografichni dani Geografichni koordinati 49 27 57 pn sh 32 11 40 sh d H G O Vodojmi richka Zolotonoshka Najblizhcha zaliznichna stanciya Cherkasi Karta Samovicya SamovicyaGeografiyaSelo roztashovuvalos na oboh beregah richki Zolotonoshka sered miscevogo naselennya Rivec v misci vpadinnya yiyi do protoki Dnipra Samovici Richki ta navkolishni zaplavni ozera buli bagati na ribu Na shid vid sela znahodilos selo Bilki Bilki na pivdennij shid Mutihi na pivnichnij zahid hutir Dubinka a na pivnichnij shid selo Chervonohizhinci Krasnohizhinci Vulicya abo miscevosti sela Zavalkivka 90 hat Zarovec Konoplyanka Sokolivka Homenkivka 20 hat Na pivnichnij shid vid sela roztashovane Samovicke poselennya epohi piznoyi bronzi NaselennyaNa chas pereselennya sela u nomu prozhivalo 1278 osib u 312 dvorah Na karti 1929 roku naselennya sela vkazano 306 osib IstoriyaIsnuyut perekazi sho selo bulo zasnovane 4 burlakami vihidcyami iz Zaporozkoyi Sichi Voni vlashtuvali na pagorbi svij kurin Nazva pohodit vid poshirenih u miscevih vodojmah somiv i spochatku selo nazivalos Somovicya 1708 roku selo uvijshlo do novostvorenoyi Kiyivskoyi guberniyi 1719 roku bula utvorena Kiyivska provinciya do odnogo z jogo distriktiv vidijshlo j selo Do 1761 roku u seli ne bulo cerkvi i vono vidnosilos do parafiyi Uspenskoyi piznishe Vvedenskoyi cerkvi susidnogo sela Mutihi 1761 roku u seli bula zbudovana cerkva sv Mikolaya na misci kolishnogo kurenya u centri na pagorbi Isnuyut perekazi shodo budivnictva cerkvi Miscevij zhitel Kliment Zaharchenko poyihav z druzhinoyu na Velikden do Uspenskoyi cerkvi susidnih Mutih Na zvorotnomu shlyahu silnij viter zdijnyav jogo kibalku golovnij ubir ta zaviyav daleko u boloto Rozgnivavshis vin poobicyav bilshe ne yizditi do susidnogo sela i za rik razom z odnoselcyami dobivsya dozvolu na budivnictvo cerkvi Cerkvu zbuduvali za vlasni koshti Za kozachchini selo Somovicya bulo u skladi Irkliyivskoyi sotni Pereyaslavskogo polku 1764 roku selo uvijshlo do skladu novostvorenogo Zolotoniskogo povitu Kiyivskoyi guberniyi Togo zh roku guberniya bula likvidovana a teritoriya razom iz selom vidijshla do skladu novostvorenoyi Malorosijskoyi guberniyi Voseni 1781 roku guberniya bula likvidovana i selo u skladi vidnovlenogo Zolotoniskogo povitu vidijshlo do novostvorenogo Kiyivskogo namisnictva Za opisom Kiyivskogo namisnictva 1781 roku v Samovishi bulo 70 hat Za opisom 1787 roku v seli prozhivalo 250 dush Bulo u volodinni riznogo zvannya kazenih lyudej kozakiv i vlasnika bunchukovogo tovarisha Maksima Trebinskogo Selo ye na mapi 1800 roku 1796 roku namisnictvo bulo likvidovane i ves Zolotoniskij povit uvijshov do skladu vidnovlenoyi Malorosijskoyi guberniyi 1802 roku guberniya bula podilena na Chernigivsku ta Poltavsku yaki razom utvorili Malorosijske general gubernatorstvo isnuvalo do 1856 roku Somovicya perebuvala u skladi Mojsenskoyi volosti Zolotoniskogo povitu Poltavskoyi guberniyi 1875 roku u seli bula zbudovana nova derev yana Mikolayivska cerkva yaka takozh mala vlasne ozero dzvinicyu ta biblioteku Svyashennikom u seli buv Ioann Vasiliyev Stahovskij U seli diyali zhinocha shkola gramoti ta zemska shkola Z 1887 roku selo stalo nazivatis Samovicya 16 travnya 1920 roku ves Zolotoniskij povit vidijshov do skladu novostvorenoyi Kremenchuckoyi guberniyi odnak ostannya bula likvidovana 21 zhovtnya 1922 roku i selo znovu perejshlo pid yurisdikciyu Poltavskoyi guberniyi 7 bereznya 1923 roku bulo skasovano povitovij podil i selo uvijshlo do skladu novostvorenih Irkliyivskogo rajonu Zolotoniskoyi okrugi 3 chervnya 1925 roku okrug buv likvidovanij Irkliyivskij rajon vidijshov do skladu Cherkaskoyi okrugi Kiyivskoyi guberniyi Odnochasno buli likvidovani guberniyi i rajon perejshov u pryame pidporyadkuvannya Ukrayinskoyi SRR 5 sichnya 1927 roku Cherkaska okruga bula perejmenovana na Shevchenkivsku Z 1929 roku na kartah selo poznachalos yak Samovici 15 veresnya 1930 roku okrugi buli ostatochno likvidovani i rajoni perejshli u pryame pidporyadkuvannya Ukrayinskoyi SRR 27 lyutogo 1932 roku bula utvorena Kiyivska oblast kudi uvijshov j Irkliyivskij rajon razom iz selom 22 veresnya 1937 roku rajon perejshov do skladu novostvorenoyi Poltavskoyi oblasti U roki Drugoyi svitovoyi vijni selo majzhe povnistyu bulo spalene odnak na pochatku 1950 ih rokah vidnovilos Buli zbudovani shkola magazin medpunkt Z 7 sichnya 1954 roku Samovicya uvijshla do novostvorenoyi Cherkaskoyi oblasti Na pochatku 1950 ih rokiv zhitelyam bulo povidomleno pro budivnictvo Kremenchuckoyi GES i pro potrebu pereselyatis iz zoni zatoplennya 1955 roku do sela pribuli zakarpatski lisorubi i pochali virubuvati lisi Potim pribula specialna komisiya z ocinki majna 1956 roku pochalos zapovnennya vodoyu lozha Kremenchuckogo vodoshovisha zhiteli sela pochalis pereselyatis na nove misce u stepovu dilyanku za 35 km na pivnich Razom iz zhitelyami susidnih sil Mutihi ta Bilki razom voni utvoryuvali kolgosp imeni XVIII z yizdu VKP b 25 chervnya 1956 roku voni zasnuvali selo Leninske suchasne selo Stepove U listopadi 1959 roku Irkliyivskij rajon bulo likvidovano teritoriya sela vidijshla do skladu Chornobayivskogo rajonu Povnistyu voda pokrila selo voseni 1959 roku PersonaliyiPoshirenimi prizvisha u seli buli Bec Bogdan But Venger Zavalko Zaharchenko Ilchenko Kostenko Mesevrya Mikolayenko Morgun Nastenko Osaulenko Poshivanik Pritchenko Sidorenko Sinicya Smola Spivak Stahovskij Shemshur Shtanko Spisok zhiteliv stanom na 1954 rik pered pereselennyam Zhiteli sela zagibli v roki Gromadyanskoyi vijni 1917 1921 Zhiteli sela yaki zaginuli v roki Golodomoru 1932 1933 Voyini iz zhiteliv sela yaki zaginuli v roki Drugoyi svitovoyi vijni Civilni iz zhiteliv sela yaki zaginuli v roki Drugoyi svitovoyi vijni Zhiteli sela yaki povernulis pislya Drugoyi svitovoyi vijni Najvidomishim vihidcem z sela ye Irinej Orda Orda Harisim Mihajlovich 1837 1904 u rizni roki yepiskop Chigirinskij Mogilevskij i Mstislavskij Tulskij i Belevskij Podilskij i Braclavskij Yekaterinburzkij i Irbitskij piznishe yepiskop Orlovskij i Sevskij GalereyaGromada sela 1895 rik Svyato Pantelejmona 1895 rik Gromada sela 1935 rik Silskij mlin 1950 rik Silska rada 1956 rik Pedkolektiv 1957 rik Silskij klub Silskij medpunkt Uprava silskogo kolgospuDiv takozhPerelik naselenih punktiv sho postrazhdali vid Golodomoru 1932 1933 Cherkaska oblast PrimitkiZvedenij katalog metrichnih knig klirovih vidomostej ta spovidnih rozpisiv ukr Centralnij derzhavnij istorichnij arhiv Ukrayini m Kiyiv CDIAK Ukrayini Zvedenij katalog metrichnih knig sho zberigayutsya v derzhavnih arhivah Ukrayini t 4 st 667 PDF ukr Ukrayinskij naukovo doslidnickij institut arhivnoyi spravi ta dokumentoznavstva Zvedenij katalog metrichnih knig sho zberigayutsya v derzhavnih arhivah Ukrayini t 4 st 490 PDF ukr Ukrayinskij naukovo doslidnickij institut arhivnoyi spravi ta dokumentoznavstva Informaciya z rukopisiv Kushnir Marchenka na tematichnomu sajti Vladislava Faya Tragediya zatoplenih vodami Dnipra sil Samovicya Mutihi ta Bilki Opisi Kiyivskogo namisnictva 70 80 rokiv XVIII st Opisovo statistichni dzherela AN URSR Arheogr komisiya ta in K Naukova dumka 1989 392 s ISBN 5 12 000656 6 S 143 272 Karta Malorossijskoj gubernii iz atlasa Vilbrehta www etomesto ru Procitovano 18 listopada 2021 PosilannyaSajt prisvyachenij zatoplenim selam Samovici Bilkam ta Mutiham Selo Samovicyu nakrila voda Istoriko genealogichna baza danih Ukrayini Beket Materiali piznoyi bronzi z ostrova Samovicya Kushtan D P Dyetkin A V z Arheologichni doslidzhennya v Ukrayini v 1994 1996 rokah K 2000 r s 69 71 Stolitnij yuvilej vidznachiv Sidir Zavalko yakij dva desyatki rokiv golovuvav u svoyemu seli