Ри́ловиця — річка в Україні, в межах Володимирського району Волинської області. Права притока Луги (басейн Західного Бугу).
Риловиця | |
---|---|
![]() | |
Витік | на південь від с. Тумина |
Гирло | Луга |
Басейн | Басейн Західного Бугу |
Країни: | Волинська область |
Регіон | Волинська область |
Довжина | 22 км |
Площа басейну: | 128 км² |
Притоки: | невеликі потічки та меліоративні канали загальною довжиною 38,1 км |
Опис
Довжина 22 км, площа басейну 128 км². Долина широка й неглибока, місцями заболочена. Річище слабозвивисте, здебільшого каналізоване й випрямлене. Довжина відкритих каналів Риловицької меліоративної системи становить 38,1 км, дренажних колекторів — 846,1 км. Поблизу сіл Хворостів, Бегета та Міжлісся на річці Риловиця у 1986 році створено Хворостівське водосховище. На острові серед боліт в передмісті Володимира розташоване село Острівок. Також раніше в передмісті існувало село Риловиця, яке зараз є частиною міста. На штучному острові, на північ від Луцької вулиці у Володимирі, до 1000-ліття міста, облаштували зону відпочинку, на ньому розташовувався пляж, прокладено три місточки. Та згодом все занедбали, на острові з'явилися купи сміття, річка заросла. У 2019 році тут створено парк відпочинку «Легенда».
Розташування
Риловиця бере початок у лісі на південь від села Тумина. Тече переважно на захід. Впадає до Луги на південь від центральної частини міста Володимира.
Річка протікає через південно-східну частину міста, що негативно позначається на її екологічному стані.
Легенди
Щодо походження річки та її назви існує декілька версій легенди:
![]() | Там, де тепер вулиця Київська у Володимир-Волинському, де ростуть старі клени над крутими берегами річки Лугу в прадавні часи на острові Велесівщина було язичницьке капище. Тут же знаходилися великі ями і підземні ходи, у яких за переказами жив лихий і лютий смок. І не давав він людям спокою, тримав їх у страху і покорі. Часто змій виповзав зі свого лігва-капища і пожирав принесену йому жителями їжу. Проте це йому скоро набридло. І зажадав смок, щоб до його нори-капища щотижня приводили молоду дівчину, яку він затягував до себе і там з'їдав. Так тривало довго-довго, аж поки в місті зовсім не стало молодих дівчат. Залишилася єдина дівчина — єдина дочка князя. Не хотів батько віддавати єдину дочку на погибель лютому змієві. Розіслав він в усі краї гінців, щоб вони оголосили про те, що хто переможе змія — той отримає дівчину за дружину. Багато відважних лицарів відгукнулося на цей заклик і виступило на бій із чудовиськом. Але ніхто не зміг перемогти змія. І ось приїхав із далеких країв ще один молодий лицар і у важкому двобої переміг змія та знищив його. І коли той конав, то сильно бив хвостом по землі і вирив ним глибокий рів. З річки Луга зайшла у той рів вода та й залишилася у ньому, і назвали люди цей рів річкою Риловиця. А на самому місці бою з'явилась річка . | ![]() |
Легенда записана зі слів жительки Володимира:
![]() | У давні-прадавні часи посеред родючих заплав річки Луги жили працьовиті та привітні люди. Вони орали землю, випасали худобу, ростили дітей. І все було би добре… Та оселився поблизу селища Змій, який почав викрадати дівчат. Дуже швидко в селищі залишилась тільки князівська донька. І тоді прийшов лицар. І зійшовся в двобої з ненажерливим Змієм. Довго вони билися. Вдалося знайти лицарю єдине вразливе місце Змія — пащеку. З останніх сил він всадив свій спис в пащу Змія. Довго ще вмирав той Змій. І стільки в нього ще було сили, що лапами та хвостом вирив глибокий рів. Той рів наповнився водою і став річкою. Назвали її Риловиця. | ![]() |
У соціально-економічному паспорті міста Володимира за 2002—2003 роки викладено таку інтерпретацію даної легенди:
![]() | Про лихого і лютого змія, який жив біля Володимира Теперішня вулиця Київська розташована понад крутими берегами річки Луги. Внизу ростуть старі клени. Далі — територія зеленого господарства. А у прадавні часи десь на цьому місці було язичницьке капище. Тут же знаходилися великі ями і підземні ходи, у яких жив лихий і лютий змій. І не давав він людям спокою, тримав їх у страху і покорі. Часто змій виповзав зі свого лігва-капища і пожирав принесену йому жителями їжу. Проте це йому скоро набридло. І зажадав змій, щоб до його нори-капища щотижня приводили молоду дівчину, яку він затягував до себе і там з'їдав. Так тривало довго-довго, аж поки в місті зовсім не стало молодих дівчат. Залишилася єдина дівчина — дочка князя Володимирського — єдина у батьків дитина. Не хотів батько віддавати єдину дочку на погибель лютому змієві. Розіслав він в усі краї гінців, щоб вони оголосили про те, що той, хто переможе змія — отримає дочку його за дружину. Багато відважних лицарів відгукнулося на цей заклик і виступило на бій із чудовиськом. Але ніхто не зміг перемогти змія. І ось приїхав із далеких країв ще один молодий лицар і у важкому двобої переміг змія та знищив його. А допомогли йому здобути перемогу молитва і любов дочки князя. Вперше побачивши лицаря, вона полюбила його і увесь час, поки він бився зі змієм, переживала і молилася за нього на високій горі. Мужній воїн переміг змія. І коли той конав, то сильно бив хвостом по землі і вирив ним глибокий рів. З річки Луга зайшла у той рів вода та й залишилася у ньому, і назвали люди цей рів річкою Риловиця. А в самому місці, де відбувався двобій, протікає річка Смоча. Молодий же лицар після перемоги одружився із дівчиною, а на тому місці, де вона стояла і молилася за нього, поставив каплицю на честь святого архангела Михаїла. | ![]() |
Варіант записаний зі слів директора Володимирського історичного музею. У соціально-економічному паспорті міста Володимира за 2002—2003 роки викладено таку інтерпретацію даної легендимковського Володимира Володимировича, який він почув від своєї бабусі Марії Яківни Стемковської, дошлюбне прізвище якої Зай:
![]() | Цю легенду я почув коли мені було вісім років, тому не можу переповісти її дослівно. У нас в місті (Володимирі-Волинському) є два топонімічні об'єкти тісно пов'язані між собою. Це річки Смоча і Риловиця. Вони знаходяться близько одна від одної. Річка Смоча витікає з озера-болота і впадає в Лугу. Вона невелика, на перший погляд її можна ногами переступити, але глибока. І її береги були дуже заболочені. Смоча вважалася дуже небезпечною річкою. Переповідали що в ній потонуло багато людей. Я запитав у бабці, що то за річка така, неглибока, а стільки людей в ній втонуло? Ось що вона мені розповіла. В давні часи на березі річки, поблизу того місця де тепер стоїть Василівська церква, жив змій, який називався Смок. Змій тримав у покорі всіх жителів міста. Щоразу вимагав нову данину. Коли у людей закінчилися гроші вони почали віддавати йому худобу. Приносили всіляку їжу. Смокові добре там жилося, він навіть побудував собі велику вежу на березі Луги. Проте людські запаси не вічні. Скінчилася худоба, свині, кури і всіляка домашня живність. Тоді змій став вимагати, аби з кожного двору йому давали по дівчині. Жителі міста обурилися: - Коли вже він нажереться! Зібрали раду. Ніхто не хотів віддавати змієві своїх дочок. З тим прийшли вони до князя. Князь сказав, що віддасть Смокові свою доньку. Віддав він змієві князівну, а сам пустив поголос у всі землі, що той хто вб'є змія і визволить дочку отримає місто, та всілякі привілеї. Прийшов у місто лицар і сказав князеві, що вб'є змія. Доньку князя змій посадив на самому вершечку своєї вежі. І бій розпочався неподалік тієї вежі, трохи вище по течії річки Луги. Довго вони билися. Змій звивався, бив лапами і хвостом, так сильно, що вирив цілу річку, яку пізніше назвали Риловицею. Якщо подивитися на карті, то річка дійсно дуже нагадує слід змії. Я запитав бабусю: - А куди потім той змій Смок подівся? - Пішов у річку. Довго вмирав, а потім зайшов у Лугу і зник назавжди. Більше його ніколи не бачили. Варто додати, що за часів мого дитинства гирло річки Риловиця, де вона впадала в Лугу, дуже нагадувало голову величезного змія. | ![]() |
Територія, де за легендою жив володимирський Змій, де він бився з невідомим лицарем, острів, який зветься Онупрійщиною, Волославом або Велесівщиною, нерозривно пов'язана з культом бога Велеса. М. М. Кучінко вважає, що останнє найменування острова не є випадковим. Найімовірніше в далекому минулому тут існував язичницький храм, або капище, присвячене слов'янському богу скотарства Велесу. О. М. Цинкаловський навпаки вказує, що місце, де здіймалася постать бога Велеса у Володимирі, за народніми переказами, було там, де стояв Михайлівський монастир. Навпроти острова Велесівщина.
Відомості по східнослов'янській міфології з ранніх письмових джерел і пізніх вірувань, накопичені до середини XX століття, дозволили відомим ученим В. В. Іванову й В. Н. Топорову висунути гіпотезу про «основний» міф, що базується на порівняльно-типологічному методі й методі реконструкції. Ці методи припускають порівняння наявного слов'янського матеріалу з міфологічними поданнями інших індоєвропейських народів, насамперед з даними балто-слов'янської й індо-іранської міфології, і — на основі цього — відновлення сюжетів східнослов'янських міфів. На думку дослідників, що є прихильниками гіпотези про «основний міф», у східних слов'ян існував ряд міфологічних сюжетів, що поєднують деяких з язичеських богів, насамперед — Перуна й Велеса. Згідно з реконструйованим В.Івановим і В.Топоровим «головним», або грозовим, міфом слов'янської (індоєвропейської) міфології, Перун і Велес тісно між собою пов'язані, виступаючи як головні учасники: бог грози Перун, який живе на небі, на вершині гори, переслідує свого змієподібного ворога, Велеса, що живе внизу, на землі; причина їхньої ворожнечі — викрадення Велесом худоби, людей, а в деяких варіантах — дружини громовержця (одним з імен якої було Мокош); після перемоги бога грози над змієм — Велесом з'являється вода, іде дощ, що приносить врожай, а змій ховається в земних водах. Так, Перун і Велес у слов'янській міфології (та їхні прообрази — першооснови) були, з одного боку, постійними й непримиренними супротивниками. Але, з іншого боку, вони як головні учасники «головного» міфу були богами нерозривно пов'язаними, рівновеликими, що володіли верховною природою.
Примвтки
- (PDF). https://voladm.gov.ua/. Архів оригіналу (PDF) за 24 січня 2022.
- . Володимир-Волинський інформаційний портал Місто вечірнє (укр.). Архів оригіналу за 20 вересня 2019. Процитовано 20 серпня 2020.
- . www.starodavnij-volodymyr.com.ua. Архів оригіналу за 24 лютого 2020. Процитовано 20 серпня 2020.
- Кучінко, М. М. (2006). Володимир середньовічний. Історико-археологічні нариси. Луцьк. с. 20—21.
- Охріменко Г., Скляренко Н., Каліщук О., Ткач В., Романчук О. (2007) Олександр Цинкаловський та праісторія Волині. Луцьк — С. 161
- Наталія Стратонова Християнська перцепція дохристиянських Києворуських богів у літературних пам'ятках Київської Русі ISSN 2076-5894. Наукові записки Національного університету «Острозька академія» Серія «Філософія». 2015. Випуск 17 cт.121
Джерела
- Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 461
- «Каталог річок України». — К. : Видавництво АН УРСР, 1957. — С. 16. — (№ 78).
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ri lovicya richka v Ukrayini v mezhah Volodimirskogo rajonu Volinskoyi oblasti Prava pritoka Lugi basejn Zahidnogo Bugu RilovicyaVitik na pivden vid s TuminaGirlo LugaBasejn Basejn Zahidnogo BuguKrayini Ukrayina Volinska oblastRegion Volinska oblastDovzhina 22 kmPlosha basejnu 128 km Pritoki neveliki potichki ta meliorativni kanali zagalnoyu dovzhinoyu 38 1 kmOpisDovzhina 22 km plosha basejnu 128 km Dolina shiroka j negliboka miscyami zabolochena Richishe slabozviviste zdebilshogo kanalizovane j vipryamlene Dovzhina vidkritih kanaliv Rilovickoyi meliorativnoyi sistemi stanovit 38 1 km drenazhnih kolektoriv 846 1 km Poblizu sil Hvorostiv Begeta ta Mizhlissya na richci Rilovicya u 1986 roci stvoreno Hvorostivske vodoshovishe Na ostrovi sered bolit v peredmisti Volodimira roztashovane selo Ostrivok Takozh ranishe v peredmisti isnuvalo selo Rilovicya yake zaraz ye chastinoyu mista Na shtuchnomu ostrovi na pivnich vid Luckoyi vulici u Volodimiri do 1000 littya mista oblashtuvali zonu vidpochinku na nomu roztashovuvavsya plyazh prokladeno tri mistochki Ta zgodom vse zanedbali na ostrovi z yavilisya kupi smittya richka zarosla U 2019 roci tut stvoreno park vidpochinku Legenda RoztashuvannyaRilovicya bere pochatok u lisi na pivden vid sela Tumina Teche perevazhno na zahid Vpadaye do Lugi na pivden vid centralnoyi chastini mista Volodimira Richka protikaye cherez pivdenno shidnu chastinu mista sho negativno poznachayetsya na yiyi ekologichnomu stani LegendiShodo pohodzhennya richki ta yiyi nazvi isnuye dekilka versij legendi Tam de teper vulicya Kiyivska u Volodimir Volinskomu de rostut stari kleni nad krutimi beregami richki Lugu v pradavni chasi na ostrovi Velesivshina bulo yazichnicke kapishe Tut zhe znahodilisya veliki yami i pidzemni hodi u yakih za perekazami zhiv lihij i lyutij smok I ne davav vin lyudyam spokoyu trimav yih u strahu i pokori Chasto zmij vipovzav zi svogo ligva kapisha i pozhirav prinesenu jomu zhitelyami yizhu Prote ce jomu skoro nabridlo I zazhadav smok shob do jogo nori kapisha shotizhnya privodili molodu divchinu yaku vin zatyaguvav do sebe i tam z yidav Tak trivalo dovgo dovgo azh poki v misti zovsim ne stalo molodih divchat Zalishilasya yedina divchina yedina dochka knyazya Ne hotiv batko viddavati yedinu dochku na pogibel lyutomu zmiyevi Rozislav vin v usi krayi ginciv shob voni ogolosili pro te sho hto peremozhe zmiya toj otrimaye divchinu za druzhinu Bagato vidvazhnih licariv vidguknulosya na cej zaklik i vistupilo na bij iz chudoviskom Ale nihto ne zmig peremogti zmiya I os priyihav iz dalekih krayiv she odin molodij licar i u vazhkomu dvoboyi peremig zmiya ta znishiv jogo I koli toj konav to silno biv hvostom po zemli i viriv nim glibokij riv Z richki Luga zajshla u toj riv voda ta j zalishilasya u nomu i nazvali lyudi cej riv richkoyu Rilovicya A na samomu misci boyu z yavilas richka Legenda zapisana zi sliv zhitelki Volodimira U davni pradavni chasi posered rodyuchih zaplav richki Lugi zhili pracoviti ta privitni lyudi Voni orali zemlyu vipasali hudobu rostili ditej I vse bulo bi dobre Ta oselivsya poblizu selisha Zmij yakij pochav vikradati divchat Duzhe shvidko v selishi zalishilas tilki knyazivska donka I todi prijshov licar I zijshovsya v dvoboyi z nenazherlivim Zmiyem Dovgo voni bilisya Vdalosya znajti licaryu yedine vrazlive misce Zmiya pasheku Z ostannih sil vin vsadiv svij spis v pashu Zmiya Dovgo she vmirav toj Zmij I stilki v nogo she bulo sili sho lapami ta hvostom viriv glibokij riv Toj riv napovnivsya vodoyu i stav richkoyu Nazvali yiyi Rilovicya U socialno ekonomichnomu pasporti mista Volodimira za 2002 2003 roki vikladeno taku interpretaciyu danoyi legendi Pro lihogo i lyutogo zmiya yakij zhiv bilya Volodimira Teperishnya vulicya Kiyivska roztashovana ponad krutimi beregami richki Lugi Vnizu rostut stari kleni Dali teritoriya zelenogo gospodarstva A u pradavni chasi des na comu misci bulo yazichnicke kapishe Tut zhe znahodilisya veliki yami i pidzemni hodi u yakih zhiv lihij i lyutij zmij I ne davav vin lyudyam spokoyu trimav yih u strahu i pokori Chasto zmij vipovzav zi svogo ligva kapisha i pozhirav prinesenu jomu zhitelyami yizhu Prote ce jomu skoro nabridlo I zazhadav zmij shob do jogo nori kapisha shotizhnya privodili molodu divchinu yaku vin zatyaguvav do sebe i tam z yidav Tak trivalo dovgo dovgo azh poki v misti zovsim ne stalo molodih divchat Zalishilasya yedina divchina dochka knyazya Volodimirskogo yedina u batkiv ditina Ne hotiv batko viddavati yedinu dochku na pogibel lyutomu zmiyevi Rozislav vin v usi krayi ginciv shob voni ogolosili pro te sho toj hto peremozhe zmiya otrimaye dochku jogo za druzhinu Bagato vidvazhnih licariv vidguknulosya na cej zaklik i vistupilo na bij iz chudoviskom Ale nihto ne zmig peremogti zmiya I os priyihav iz dalekih krayiv she odin molodij licar i u vazhkomu dvoboyi peremig zmiya ta znishiv jogo A dopomogli jomu zdobuti peremogu molitva i lyubov dochki knyazya Vpershe pobachivshi licarya vona polyubila jogo i uves chas poki vin bivsya zi zmiyem perezhivala i molilasya za nogo na visokij gori Muzhnij voyin peremig zmiya I koli toj konav to silno biv hvostom po zemli i viriv nim glibokij riv Z richki Luga zajshla u toj riv voda ta j zalishilasya u nomu i nazvali lyudi cej riv richkoyu Rilovicya A v samomu misci de vidbuvavsya dvobij protikaye richka Smocha Molodij zhe licar pislya peremogi odruzhivsya iz divchinoyu a na tomu misci de vona stoyala i molilasya za nogo postaviv kaplicyu na chest svyatogo arhangela Mihayila Variant zapisanij zi sliv direktora Volodimirskogo istorichnogo muzeyu U socialno ekonomichnomu pasporti mista Volodimira za 2002 2003 roki vikladeno taku interpretaciyu danoyi legendimkovskogo Volodimira Volodimirovicha yakij vin pochuv vid svoyeyi babusi Mariyi Yakivni Stemkovskoyi doshlyubne prizvishe yakoyi Zaj Cyu legendu ya pochuv koli meni bulo visim rokiv tomu ne mozhu perepovisti yiyi doslivno U nas v misti Volodimiri Volinskomu ye dva toponimichni ob yekti tisno pov yazani mizh soboyu Ce richki Smocha i Rilovicya Voni znahodyatsya blizko odna vid odnoyi Richka Smocha vitikaye z ozera bolota i vpadaye v Lugu Vona nevelika na pershij poglyad yiyi mozhna nogami perestupiti ale gliboka I yiyi beregi buli duzhe zabolocheni Smocha vvazhalasya duzhe nebezpechnoyu richkoyu Perepovidali sho v nij potonulo bagato lyudej Ya zapitav u babci sho to za richka taka negliboka a stilki lyudej v nij vtonulo Os sho vona meni rozpovila V davni chasi na berezi richki poblizu togo miscya de teper stoyit Vasilivska cerkva zhiv zmij yakij nazivavsya Smok Zmij trimav u pokori vsih zhiteliv mista Shorazu vimagav novu daninu Koli u lyudej zakinchilisya groshi voni pochali viddavati jomu hudobu Prinosili vsilyaku yizhu Smokovi dobre tam zhilosya vin navit pobuduvav sobi veliku vezhu na berezi Lugi Prote lyudski zapasi ne vichni Skinchilasya hudoba svini kuri i vsilyaka domashnya zhivnist Todi zmij stav vimagati abi z kozhnogo dvoru jomu davali po divchini Zhiteli mista oburilisya Koli vzhe vin nazheretsya Zibrali radu Nihto ne hotiv viddavati zmiyevi svoyih dochok Z tim prijshli voni do knyazya Knyaz skazav sho viddast Smokovi svoyu donku Viddav vin zmiyevi knyazivnu a sam pustiv pogolos u vsi zemli sho toj hto vb ye zmiya i vizvolit dochku otrimaye misto ta vsilyaki privileyi Prijshov u misto licar i skazav knyazevi sho vb ye zmiya Donku knyazya zmij posadiv na samomu vershechku svoyeyi vezhi I bij rozpochavsya nepodalik tiyeyi vezhi trohi vishe po techiyi richki Lugi Dovgo voni bilisya Zmij zvivavsya biv lapami i hvostom tak silno sho viriv cilu richku yaku piznishe nazvali Riloviceyu Yaksho podivitisya na karti to richka dijsno duzhe nagaduye slid zmiyi Ya zapitav babusyu A kudi potim toj zmij Smok podivsya Pishov u richku Dovgo vmirav a potim zajshov u Lugu i znik nazavzhdi Bilshe jogo nikoli ne bachili Varto dodati sho za chasiv mogo ditinstva girlo richki Rilovicya de vona vpadala v Lugu duzhe nagaduvalo golovu velicheznogo zmiya Teritoriya de za legendoyu zhiv volodimirskij Zmij de vin bivsya z nevidomim licarem ostriv yakij zvetsya Onuprijshinoyu Voloslavom abo Velesivshinoyu nerozrivno pov yazana z kultom boga Velesa M M Kuchinko vvazhaye sho ostannye najmenuvannya ostrova ne ye vipadkovim Najimovirnishe v dalekomu minulomu tut isnuvav yazichnickij hram abo kapishe prisvyachene slov yanskomu bogu skotarstva Velesu O M Cinkalovskij navpaki vkazuye sho misce de zdijmalasya postat boga Velesa u Volodimiri za narodnimi perekazami bulo tam de stoyav Mihajlivskij monastir Navproti ostrova Velesivshina Vidomosti po shidnoslov yanskij mifologiyi z rannih pismovih dzherel i piznih viruvan nakopicheni do seredini XX stolittya dozvolili vidomim uchenim V V Ivanovu j V N Toporovu visunuti gipotezu pro osnovnij mif sho bazuyetsya na porivnyalno tipologichnomu metodi j metodi rekonstrukciyi Ci metodi pripuskayut porivnyannya nayavnogo slov yanskogo materialu z mifologichnimi podannyami inshih indoyevropejskih narodiv nasampered z danimi balto slov yanskoyi j indo iranskoyi mifologiyi i na osnovi cogo vidnovlennya syuzhetiv shidnoslov yanskih mifiv Na dumku doslidnikiv sho ye prihilnikami gipotezi pro osnovnij mif u shidnih slov yan isnuvav ryad mifologichnih syuzhetiv sho poyednuyut deyakih z yazicheskih bogiv nasampered Peruna j Velesa Zgidno z rekonstrujovanim V Ivanovim i V Toporovim golovnim abo grozovim mifom slov yanskoyi indoyevropejskoyi mifologiyi Perun i Veles tisno mizh soboyu pov yazani vistupayuchi yak golovni uchasniki bog grozi Perun yakij zhive na nebi na vershini gori peresliduye svogo zmiyepodibnogo voroga Velesa sho zhive vnizu na zemli prichina yihnoyi vorozhnechi vikradennya Velesom hudobi lyudej a v deyakih variantah druzhini gromoverzhcya odnim z imen yakoyi bulo Mokosh pislya peremogi boga grozi nad zmiyem Velesom z yavlyayetsya voda ide dosh sho prinosit vrozhaj a zmij hovayetsya v zemnih vodah Tak Perun i Veles u slov yanskij mifologiyi ta yihni proobrazi pershoosnovi buli z odnogo boku postijnimi j neprimirennimi suprotivnikami Ale z inshogo boku voni yak golovni uchasniki golovnogo mifu buli bogami nerozrivno pov yazanimi rivnovelikimi sho volodili verhovnoyu prirodoyu Primvtki PDF https voladm gov ua Arhiv originalu PDF za 24 sichnya 2022 Volodimir Volinskij informacijnij portal Misto vechirnye ukr Arhiv originalu za 20 veresnya 2019 Procitovano 20 serpnya 2020 www starodavnij volodymyr com ua Arhiv originalu za 24 lyutogo 2020 Procitovano 20 serpnya 2020 Kuchinko M M 2006 Volodimir serednovichnij Istoriko arheologichni narisi Luck s 20 21 Ohrimenko G Sklyarenko N Kalishuk O Tkach V Romanchuk O 2007 Oleksandr Cinkalovskij ta praistoriya Volini Luck S 161 Nataliya Stratonova Hristiyanska percepciya dohristiyanskih Kiyevoruskih bogiv u literaturnih pam yatkah Kiyivskoyi Rusi ISSN 2076 5894 Naukovi zapiski Nacionalnogo universitetu Ostrozka akademiya Seriya Filosofiya 2015 Vipusk 17 ct 121DzherelaSlovnik gidronimiv Ukrayini K Naukova dumka 1979 S 461 Katalog richok Ukrayini K Vidavnictvo AN URSR 1957 S 16 78