Леоні́д Олекса́ндрович Полінке́вич (19 вересня 1983, смт. Колки, Маневицький район, Волинська область, Українська РСР, СРСР — 22 травня 2014, поблизу смт Ольгинка, Волноваський район, Донецька область, Україна) — майор Збройних сил України. Командир батальйону 51-ї механізованої бригади. Командир підрозділу Збройних сил України, який зазнав нападу проросійських сепаратистів на сили антитерористичної операції неподалік міста Волноваха, яке було першим серйозним бойовим зіткненням української армії з проросійськими сепаратистами на сході України, та призвело до найбільших на той момент бойових втрат Збройних сил України в ході антитерористичної операції.
Полінкевич Леонід Олександрович | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Загальна інформація | |
Народження | 19 вересня 1983 Колки, Волинська область |
Смерть | 22 травня 2014 (30 років) Ольгинка, Донецька область |
Alma Mater | ХІТВ |
Військова служба | |
Роки служби | 2001—2014 |
Приналежність | |
Вид ЗС | ![]() |
Рід військ | ![]() |
Формування | |
Війни / битви | |
Командування | |
Командир 3-го батальйону | |
Нагороди та відзнаки | |
Біографія
Народився Леонід Полінкевич 19 вересня 1983 року у селищі Колки. Сім років ходив до музичної школи, грав на акордеоні. З дитинства любив техніку, ремонтував велосипед, а потім разом із батьком — автомобіль, трактор. Ще під час навчання у старших класах Колківської середньої школи обрав професію військового, займався фізичною підготовкою на тренажерах, бігав, здобув призові місця на обласних змаганнях з бігу. По закінченні 11 класів вступив до Харківського інституту танкових військ. 2 вересня 2001 року склав присягу на вірність Українському народу. Після закінчення військового інституту у 2005 році молодший лейтенант Полінкевич був направлений для подальшого проходження служби на інженерну посаду у 51-шу механізовану бригаду, дислоковану у Володимирі-Волинському. Мав у підпорядкуванні кілька людей та чимало старої занедбаної техніки, яку власноруч ремонтував, купуючи запчастини та фарбу за власний кошт. В 24 роки одружився. У 29 отримав звання майора та став командиром 3-го механізованого батальйону. Зі слів підлеглих, був добрим командиром, до нього тягнулись солдати. Підлеглі вважали свого командира справжнім патріотом, адже він вибрав шлях служби в армії, а не чиновника, хоча його батько був державним службовцем — головою селищної ради. Леонід Полінкевич добре знав англійську мову, півроку навчався на курсах перекладачів у Житомирі. Пройшов відбір на навчання у Харківській воєнно-дипломатичній академії.
Зі слів солдатів, Полінкевич єдиний з офіцерів, хто перед відправленням на Донбас повідомив бійців, куди відправляється їх підрозділ. Після прибуття у Волноваський район Леонід Полінкевич не повідомляв рідних про своє перебування, щоб їх даремно не тривожити.
10-й блокпост у районі залізничної станції Велико-Анадоль був складним у багатьох відношеннях, і тому на ньому особисто перебував командир 3-ї батальйонно-тактичної групи майор Леонід Полінкевич. Увечері напередодні трагедії Полінкевич об'їхав на командирському УАЗику блокпости і повернувся на 10-й. Майор планував ужити всі заходи безпеки та віддав наказ двом снайперам заступити у секрети. Інші накази він не встиг віддати: несподівано зі штабу бригади приїхало два старші за Полінкевича за званнями офіцери. Вони, аби не дратувати місцевих, наказали солдатам скласти всю зброю поміж наметами та накрити її плащ-накидками. Незабаром прийшли місцеві мешканці, з якими офіцери і солдати сіли навколо багаття. Майор був проти цих посиденьок, але вдіяти нічого не міг. Разом із водієм він пішов спати до УАЗу, що стояв при дорозі. Зі слів очевидців, хоча українські військовослужбовці пробували налагодити контакт із місцевим населенням, у село солдатів не пустили, і вони вимушені були ночувати просто неба.
Ближче до півночі місцеві мешканці, як по команді, звелись на ноги та пішли. Військові залишились самі та розійшлись по наметах.
Уранці між 4 та 6 годинами 22 травня 2014 року цей блок-пост був атакований проросійськими сепаратистами ДНР із загону Безлера, які під'їхали до позицій української армії під виглядом інкасаторських машин, та почали несподіваний масований обстріл із вогнепальної зброї, у тому числі з кулеметів, ПЗРК. Першими загинули майор Полінкевич із водієм — їх розстріляли сплячими прямо в УАЗі. У результаті обстрілу здетонував боєкомплект однієї із бойових машин, що призвело до збільшення людських втрат внаслідок вибуху.
Готовими до несподіванки виявились лише ті двоє снайперів, яких Полінкевич відправив у секрети. Вистрілявши весь боєкомплект, снайпери відійшли у «зеленку».
У цьому бою Леонід Полінкевич загинув разом із 15 своїми бойовими побратимами. 14 жовтня в госпіталі від поранень помер 17-й боєць, Михайло Рибак.
Залишились батьки Олександр Олексійович і Галина Андріївна, сестра Світлана, дружина Ірина та 5-річна донька Олександра.
28 травня Леоніда Полінкевича поховали у рідному селищі Колки. В останню путь провели бойового офіцера дорогою, по якій бігав ще маленький Льоня в дитинстві.
Вшанування пам'яті
29 жовтня 2014 року Володимир-Волинська міська рада посмертно нагородила Леоніда Полінкевича почесною відзнакою «За заслуги перед містом Володимир-Волинський». 24 квітня 2015 року Леоніду Полінкевичу разом із іншими загиблими в АТО військовослужбовцями, які були жителями міста Володимира-Волинського, було присвоєне звання «Почесний громадянин міста Володимира-Волинського». 22 квітня 2015 року у Слов'янському парку у Володимирі-Волинському була закладена Алея Слави у пам'ять жителів міста, які загинули на сході України під час проведення антитерористичної операції. Студенти Володимир-Волинського агротехнічного коледжу висадили у парку 8 дубів у пам'ять про загиблих жителів міста — Василя Спасьонова, Віктора Хмелецького, Ігора Упорова, Олександра Максименка, Михайла Ілляшука, Дмитра Головіна, Дмитра Колєснікова та Леоніда Полінкевича.
4 червня 2015 року Указом Президента України разом із іншими бойовими побратимами, що загинули разом зі своїм командиром у бою під Волновахою, за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни».
19 вересня 2014 року, в день народження загиблого героя, у Колківській ЗОШ встановлено пам'ятну дошку на честь Леоніда Полінкевича, який був випускником школи.
Володимир-Волинська міська рада 9 вересня 2015 року ухвалила рішення про присвоєння імені Леоніда Полінкевича новозбудованій вулиці у місті в районі вулиць Антіна Лотоцького та Володимира Великого.
Див. також
Примітки
- В Інтернеті опублікували списки загиблих і поранених під Волновахою. Inforesist. 23 травня 2014. Архів оригіналу за 9 червня 2014. Процитовано 9 червня 2014.
- . УНІАН. 22 травня 2014. Архів оригіналу за 24 травня 2014. Процитовано 7 червня 2014.
- . Вести. 23 травня 2014. Архів оригіналу за 25 травня 2014. Процитовано 8 червня 2014.(рос.)
- . Архів оригіналу за 23 грудня 2015. Процитовано 22 травня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - . Архів оригіналу за 22 грудня 2015. Процитовано 22 травня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - http://www.depo.ua/rus/life/pogibshie-geroi-ato-leonid-polinkevich-30-let-02062014170000 [ 22 грудня 2015 у Wayback Machine.] (рос.)
- Леонід Полінкевич: «Я присягав на вірність Батьківщині і, якщо потрібно, віддам за неї життя»
- "Чорний четвер" української армії: під Волновахою загинули 16 військових. 112.ua. 22 травня 2014. Процитовано 7 червня 2014.[недоступне посилання з квітня 2019]
- . Корреспондент.net. 22 травня 2014. Архів оригіналу за 30 травня 2014. Процитовано 2 червня 2014.
- . Архів оригіналу за 4 квітня 2017. Процитовано 14 травня 2016.
- . 112.ua. 23 травня 2014. Архів оригіналу за 14 липня 2014. Процитовано 7 червня 2014.
- . Архів оригіналу за 21 серпня 2016. Процитовано 18 червня 2017.
- . Архів оригіналу за 22 липня 2015. Процитовано 22 травня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - . Архів оригіналу за 27 травня 2015. Процитовано 22 травня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - . Архів оригіналу за 27 травня 2015. Процитовано 22 травня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - . Архів оригіналу за 27 травня 2015. Процитовано 22 травня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - . Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 27 червня 2015.
Джерела
- Полінкевич Леонід Олександрович [ 29 квітня 2015 у Wayback Machine.] // Книга пам'яті полеглих за Україну.
- Герої не вмирають! Пам'яті мешканців міста, які загинули, захищаючи цілісність і суверенність української держави [ 15 травня 2019 у Wayback Machine.] // Офіційний сайт міста Володимир-Волинський.
- Володимирщина у жалобі, не співає й птаха. Пам'ять житиме в словах: ранок, обстріл, Волноваха… // Архів. «Рідне місто». 22-05-2015.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Leoni d Oleksa ndrovich Polinke vich 19 veresnya 1983 smt Kolki Manevickij rajon Volinska oblast Ukrayinska RSR SRSR 22 travnya 2014 poblizu smt Olginka Volnovaskij rajon Donecka oblast Ukrayina major Zbrojnih sil Ukrayini Komandir bataljonu 51 yi mehanizovanoyi brigadi Komandir pidrozdilu Zbrojnih sil Ukrayini yakij zaznav napadu prorosijskih separatistiv na sili antiteroristichnoyi operaciyi nepodalik mista Volnovaha yake bulo pershim serjoznim bojovim zitknennyam ukrayinskoyi armiyi z prorosijskimi separatistami na shodi Ukrayini ta prizvelo do najbilshih na toj moment bojovih vtrat Zbrojnih sil Ukrayini v hodi antiteroristichnoyi operaciyi Polinkevich Leonid Oleksandrovich MajorZagalna informaciyaNarodzhennya19 veresnya 1983 1983 09 19 Kolki Volinska oblastSmert22 travnya 2014 2014 05 22 30 rokiv Olginka Donecka oblastAlma MaterHITVVijskova sluzhbaRoki sluzhbi2001 2014Prinalezhnist UkrayinaVid ZSSuhoputni vijskaRid vijsk Mehanizovani vijskaFormuvannya 51 OMBrVijni bitviVijna na shodi Ukrayini Bij pid VolnovahoyuKomanduvannyaKomandir 3 go bataljonuNagorodi ta vidznakiMedal 15 rokiv Zbrojnim Silam Ukrayini Ministerstvo oboroni Ukrayini BiografiyaNarodivsya Leonid Polinkevich 19 veresnya 1983 roku u selishi Kolki Sim rokiv hodiv do muzichnoyi shkoli grav na akordeoni Z ditinstva lyubiv tehniku remontuvav velosiped a potim razom iz batkom avtomobil traktor She pid chas navchannya u starshih klasah Kolkivskoyi serednoyi shkoli obrav profesiyu vijskovogo zajmavsya fizichnoyu pidgotovkoyu na trenazherah bigav zdobuv prizovi miscya na oblasnih zmagannyah z bigu Po zakinchenni 11 klasiv vstupiv do Harkivskogo institutu tankovih vijsk 2 veresnya 2001 roku sklav prisyagu na virnist Ukrayinskomu narodu Pislya zakinchennya vijskovogo institutu u 2005 roci molodshij lejtenant Polinkevich buv napravlenij dlya podalshogo prohodzhennya sluzhbi na inzhenernu posadu u 51 shu mehanizovanu brigadu dislokovanu u Volodimiri Volinskomu Mav u pidporyadkuvanni kilka lyudej ta chimalo staroyi zanedbanoyi tehniki yaku vlasnoruch remontuvav kupuyuchi zapchastini ta farbu za vlasnij kosht V 24 roki odruzhivsya U 29 otrimav zvannya majora ta stav komandirom 3 go mehanizovanogo bataljonu Zi sliv pidleglih buv dobrim komandirom do nogo tyagnulis soldati Pidlegli vvazhali svogo komandira spravzhnim patriotom adzhe vin vibrav shlyah sluzhbi v armiyi a ne chinovnika hocha jogo batko buv derzhavnim sluzhbovcem golovoyu selishnoyi radi Leonid Polinkevich dobre znav anglijsku movu pivroku navchavsya na kursah perekladachiv u Zhitomiri Projshov vidbir na navchannya u Harkivskij voyenno diplomatichnij akademiyi Zi sliv soldativ Polinkevich yedinij z oficeriv hto pered vidpravlennyam na Donbas povidomiv bijciv kudi vidpravlyayetsya yih pidrozdil Pislya pributtya u Volnovaskij rajon Leonid Polinkevich ne povidomlyav ridnih pro svoye perebuvannya shob yih daremno ne trivozhiti 10 j blokpost u rajoni zaliznichnoyi stanciyi Veliko Anadol buv skladnim u bagatoh vidnoshennyah i tomu na nomu osobisto perebuvav komandir 3 yi bataljonno taktichnoyi grupi major Leonid Polinkevich Uvecheri naperedodni tragediyi Polinkevich ob yihav na komandirskomu UAZiku blokposti i povernuvsya na 10 j Major planuvav uzhiti vsi zahodi bezpeki ta viddav nakaz dvom snajperam zastupiti u sekreti Inshi nakazi vin ne vstig viddati nespodivano zi shtabu brigadi priyihalo dva starshi za Polinkevicha za zvannyami oficeri Voni abi ne dratuvati miscevih nakazali soldatam sklasti vsyu zbroyu pomizh nametami ta nakriti yiyi plash nakidkami Nezabarom prijshli miscevi meshkanci z yakimi oficeri i soldati sili navkolo bagattya Major buv proti cih posidenok ale vdiyati nichogo ne mig Razom iz vodiyem vin pishov spati do UAZu sho stoyav pri dorozi Zi sliv ochevidciv hocha ukrayinski vijskovosluzhbovci probuvali nalagoditi kontakt iz miscevim naselennyam u selo soldativ ne pustili i voni vimusheni buli nochuvati prosto neba Blizhche do pivnochi miscevi meshkanci yak po komandi zvelis na nogi ta pishli Vijskovi zalishilis sami ta rozijshlis po nametah Uranci mizh 4 ta 6 godinami 22 travnya 2014 roku cej blok post buv atakovanij prorosijskimi separatistami DNR iz zagonu Bezlera yaki pid yihali do pozicij ukrayinskoyi armiyi pid viglyadom inkasatorskih mashin ta pochali nespodivanij masovanij obstril iz vognepalnoyi zbroyi u tomu chisli z kulemetiv PZRK Pershimi zaginuli major Polinkevich iz vodiyem yih rozstrilyali splyachimi pryamo v UAZi U rezultati obstrilu zdetonuvav boyekomplekt odniyeyi iz bojovih mashin sho prizvelo do zbilshennya lyudskih vtrat vnaslidok vibuhu Gotovimi do nespodivanki viyavilis lishe ti dvoye snajperiv yakih Polinkevich vidpraviv u sekreti Vistrilyavshi ves boyekomplekt snajperi vidijshli u zelenku U comu boyu Leonid Polinkevich zaginuv razom iz 15 svoyimi bojovimi pobratimami 14 zhovtnya v gospitali vid poranen pomer 17 j boyec Mihajlo Ribak Zalishilis batki Oleksandr Oleksijovich i Galina Andriyivna sestra Svitlana druzhina Irina ta 5 richna donka Oleksandra 28 travnya Leonida Polinkevicha pohovali u ridnomu selishi Kolki V ostannyu put proveli bojovogo oficera dorogoyu po yakij bigav she malenkij Lonya v ditinstvi Vshanuvannya pam yati29 zhovtnya 2014 roku Volodimir Volinska miska rada posmertno nagorodila Leonida Polinkevicha pochesnoyu vidznakoyu Za zaslugi pered mistom Volodimir Volinskij 24 kvitnya 2015 roku Leonidu Polinkevichu razom iz inshimi zagiblimi v ATO vijskovosluzhbovcyami yaki buli zhitelyami mista Volodimira Volinskogo bulo prisvoyene zvannya Pochesnij gromadyanin mista Volodimira Volinskogo 22 kvitnya 2015 roku u Slov yanskomu parku u Volodimiri Volinskomu bula zakladena Aleya Slavi u pam yat zhiteliv mista yaki zaginuli na shodi Ukrayini pid chas provedennya antiteroristichnoyi operaciyi Studenti Volodimir Volinskogo agrotehnichnogo koledzhu visadili u parku 8 dubiv u pam yat pro zagiblih zhiteliv mista Vasilya Spasonova Viktora Hmeleckogo Igora Uporova Oleksandra Maksimenka Mihajla Illyashuka Dmitra Golovina Dmitra Kolyesnikova ta Leonida Polinkevicha 4 chervnya 2015 roku Ukazom Prezidenta Ukrayini razom iz inshimi bojovimi pobratimami sho zaginuli razom zi svoyim komandirom u boyu pid Volnovahoyu za osobistu muzhnist i geroyizm viyavleni u zahisti derzhavnogo suverenitetu ta teritorialnoyi cilisnosti Ukrayini nagorodzhenij medallyu Zahisniku Vitchizni 19 veresnya 2014 roku v den narodzhennya zagiblogo geroya u Kolkivskij ZOSh vstanovleno pam yatnu doshku na chest Leonida Polinkevicha yakij buv vipusknikom shkoli Volodimir Volinska miska rada 9 veresnya 2015 roku uhvalila rishennya pro prisvoyennya imeni Leonida Polinkevicha novozbudovanij vulici u misti v rajoni vulic Antina Lotockogo ta Volodimira Velikogo Div takozhBij pid VolnovahoyuPrimitkiV Interneti opublikuvali spiski zagiblih i poranenih pid Volnovahoyu Inforesist 23 travnya 2014 Arhiv originalu za 9 chervnya 2014 Procitovano 9 chervnya 2014 UNIAN 22 travnya 2014 Arhiv originalu za 24 travnya 2014 Procitovano 7 chervnya 2014 Vesti 23 travnya 2014 Arhiv originalu za 25 travnya 2014 Procitovano 8 chervnya 2014 ros Arhiv originalu za 23 grudnya 2015 Procitovano 22 travnya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Arhiv originalu za 22 grudnya 2015 Procitovano 22 travnya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya http www depo ua rus life pogibshie geroi ato leonid polinkevich 30 let 02062014170000 22 grudnya 2015 u Wayback Machine ros Leonid Polinkevich Ya prisyagav na virnist Batkivshini i yaksho potribno viddam za neyi zhittya Chornij chetver ukrayinskoyi armiyi pid Volnovahoyu zaginuli 16 vijskovih 112 ua 22 travnya 2014 Procitovano 7 chervnya 2014 nedostupne posilannya z kvitnya 2019 Korrespondent net 22 travnya 2014 Arhiv originalu za 30 travnya 2014 Procitovano 2 chervnya 2014 Arhiv originalu za 4 kvitnya 2017 Procitovano 14 travnya 2016 112 ua 23 travnya 2014 Arhiv originalu za 14 lipnya 2014 Procitovano 7 chervnya 2014 Arhiv originalu za 21 serpnya 2016 Procitovano 18 chervnya 2017 Arhiv originalu za 22 lipnya 2015 Procitovano 22 travnya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Arhiv originalu za 27 travnya 2015 Procitovano 22 travnya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Arhiv originalu za 27 travnya 2015 Procitovano 22 travnya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Arhiv originalu za 27 travnya 2015 Procitovano 22 travnya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Arhiv originalu za 24 veresnya 2015 Procitovano 27 chervnya 2015 DzherelaPolinkevich Leonid Oleksandrovich 29 kvitnya 2015 u Wayback Machine Kniga pam yati poleglih za Ukrayinu Geroyi ne vmirayut Pam yati meshkanciv mista yaki zaginuli zahishayuchi cilisnist i suverennist ukrayinskoyi derzhavi 15 travnya 2019 u Wayback Machine Oficijnij sajt mista Volodimir Volinskij Volodimirshina u zhalobi ne spivaye j ptaha Pam yat zhitime v slovah ranok obstril Volnovaha Arhiv Ridne misto 22 05 2015