Перша Івуарійська громадянська війна — громадянська війна в Кот-д'Івуарі в період з 2002 по 2007 рік, що розколола країну на мусульманську північ і християнський південь.
Перша Івуарийська громадянська війна | ||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Івуарійсько-французькі зіткнення | ||||||||
| ||||||||
Сторони | ||||||||
За підтримки:
|
| |||||||
Командувачі | ||||||||
Втрати | ||||||||
200+ урядових солдатів 100+ ополченців 1200+ цівільного населення | 300+ повстанців | 27 французьких солдатів 36 персоналу ООН |
Передумови
Громадянська війна була наслідком низки подій та процесів, зокрема:
- У 1993 році, кінець 33 річного президентства Фелікса Уфуе-Буаньї поставив народ Кот-д'Івуару перед необхідністю обирати подальший шлях розвитку країни. Уфуе-Буаньї був президентом з моменту здобуття країною незалежності, і тому політична система Кот-д'Івуару була побудована на харизмі лідера та жорстко централізована. 1993 року в Кот-д'Івуарі були проведені перші відкриті вибори без Уфуе-Буаньї.
- Велика кількість іноземців у Кот-д'Івуарі вимагала права голосу. 26% населення країни на той момент мала іноземне походження, зокрема, з Буркіна-Фасо, бідного сусіда на півночі. Багато хто з цих людей були громадянами Кот-д'Івуару лише в другому поколінні, а деякі, зокрема, нащадки мандінка, вважали своєю батьківщиною північ нинішнього Кот-д'Івуару. Ці етнічні питання жорстко придушувалися урядом Уфуе-Буаньї, але випливли назовні після смерті. Термін «Ivoirity», спочатку придуманий Анрі Конан Бедьє, для позначення загальної культурної самобутністі усіх, хто живе в Кот-д'Івуарі, став використовуватися націоналістичними та ксенофобськими політиками для завоювання популярності за рахунок розпалювання міжетнічних конфліктів.
- Дискримінація щодо івуарійців буркінійського походження змусила сусідні країни, зокрема Буркіна-Фасо, побоюватися масової міграції біженців.
- Економічний спад у зв'язку з погіршенням умов торгівлі між країнами третього світу та розвиненими країнами посилив напруженість усередині країни.
- Безробіття змусило частину міського населення повернутися до полів, які вже були зайняті мігрантами.
Зростання напруженості
Спочатку насильство було спрямоване проти іноземців. Процвітання Кот-д'Івуару приваблювало багатьох африканців із Західної Африки, і до 1998 року вони становили 26% населення, 56% з яких буркінійського походження («буркінабе»). У цій атмосфері зростала расова напруженість, політика Уфуе-Буаньї щодо надання громадянства буркінабе, що проживало в Кот-д'Івуарі, була критикована.
У 1995 році етнічні конфлікти переросли в заворушення, коли буркінабе було вбито на плантаціях у Табу.
Каталізатор конфлікту
Каталізатором конфлікту став закон, поспішно підготовлений урядом та затверджений на референдумі безпосередньо перед виборами 2000 року. Цей закон вимагав, щоб у кандидата в президенти обидва батьки народилися в Кот-д'Івуарі. Це виключало з передвиборчих перегонів кандидата жителів півночі Алассана Уаттара. Уаттара представляв переважно мусульманську північ, населену в основному бідними робітниками-іммігрантами з Малі та Буркіна-Фасо, які працювали на кавових та какао плантаціях.
Початок громадянської війни (2002)
19 вересня 2002 року внаслідок повстання солдатів, звільнених з армії за підозрою в нелояльності владі, у країні розпочалася громадянська війна. Повсталі солдати почали наступ на Абіджан. Опівдні північ країни опинився під їхнім контролем. Головною вимогою заколотників було скасування дискримінації для кандидатів у президенти та представництво жителів півночі в органах влади в Абіджані.
Першої ж ночі повстання було вбито колишнього президента Робера Гей. Уряд заявив, що він загинув під час спроби очолити повстання, і державне телебачення показало фотографії його тіла на вулиці. Однак була розхожа думка, що його тіло було переміщене після смерті, і що він насправді був убитий у своєму будинку разом із п'ятнадцятьма наближеними. Алассан Уаттара сховався в посольстві Франції, а його будинок було спалено.
У бунті брали участь дві організації — «Нова Сила», під керівництвом Роберта Геї, і «Патріотичні сили» на чолі з Гійомом Соро. Після смерті Роберта НР та ПС об'єдналися під керівництвом Гійома Соро.
Дьюла перейшли на бік повстанців — Патріотичного руху Кот-д'Івуару (ПРКІ), а потім — «Нових Сил» (Forces Nouvelles). Повстанці об'єднали представників кілька народів, включаючи мандінку, сенуфо, лобі.
Заворушення почалися майже одночасно у більшості великих міст. Урядові війська зберегли контроль над Абіджаном і півднем, але повстанські війська зайняли північ і влаштувалися в Буаку. Лоран Гбагбо звинуватив Буркіна-Фасо у дестабілізації ситуації в країні. Після закінчення війни він стверджував, що повстання було заплановано у Буркіна-Фасо солдатами Кот-д'Івуару, близькими до Роберта Геї.
У грудні 2002 року французькі інтервенти допомогли президентові Гбагбо відбити тиск бунтівників.
Сили, залучені до конфлікту:
- Офіційні урядові сили, національна армія (НЗСКІ).
- «Молоді патріоти» — націоналістичні групи, сформовані з ініціативи Лорана Гбагбо.
- Найманці, завербовані Гбагбо, в основному ліберійці, білоруси та українці.
- «Нові сили» (НС) — північні повстанці.
- Французькі збройні сили — війська, відправлені в рамках Операції «Єдиноріг» та солдати відправлені під мандатом ООН, 3000 у лютому 2003 року та 4600 — у листопаді 2004 року.
- Солдати Економічного співтовариства західноафриканських країн (ЕКОВАС), «Білі каски», під мандатом ООН.
Не в останню чергу тому, що з самого початку повстанська армія формувалася на основі діючих солдатів, вони були добре озброєні. Крім того, прихильники уряду стверджували, що повстанців підтримала Франція. Проте повстанці засудили Францію за підтримку уряду.
Після того, як повстанці перегрупувалися у Буаку, вони стали загрожувати атакувати південь. У результаті Франція направила 2500 солдатів і запросила схвалення ООН. 22 вересня Франція розгорнула свої війська у Кот-д'Івуарі. Жак Ширак заявив, що французькі війська не воюють із повстанцями, а захищають своїх громадян та інших іноземців, а вирушили до північних міст, щоб захистити іноземців. США надали французам обмежену підтримку.
17 жовтня було підписано угоду про припинення вогню, розпочалися переговори.
28 листопада Народний рух Кот-д'Івуару (НРКІ) та Рух за справедливість і мир (РСМ), два нових повстанських рухи, взяли під свій контроль міста Ман і Данане, розташовані на заході країни. У відповідь туди були відправлені французькі війська для евакуації іноземців, які вступили у бій із повстанцями в районі Мана 30 листопада. Зіткнення призвели до загибелі щонайменше десяти повстанців, один французький солдат отримав поранення.
Режим припинення вогню практично впав 6 січня, коли дві групи бойовиків напали на французькі позиції неподалік міста Дюекуе, поранивши дев'ять солдатів, одного з них важко. Згідно з заявою французького представника, французькі війська відбили напад і контратакували, вбивши 30 повстанців.
Угоди в Маркусі (2003—2004)
З 15 по 26 січня 2003 року учасники конфлікту зустрілися у Ліна-Маркуссі, що знаходиться в муніципалітеті Маркуссі у Франції, щоб спробувати домовитися про повернення до миру. Сторони підписали 26 січня компромісну угоду. Президент Гбагбо зберігав владу, а його опоненти були запрошені в уряд примирення та отримали посади міністрів оборони та внутрішніх справ. Солдати ЕКОВАС та 4000 французьких солдатів були розміщені між двома сторонами, утворюючи демілітаризовану зону. Сторони домовилися спільно працювати над зміною національної ідентичності, зміною законів про громадянство та правил землеволодіння, які багатьма розглядалися як докорінні причини конфлікту.
Станом на 4 лютого в Абіджані відбулися антифранцузькі демонстрації на підтримку Лорана Гбагбо. Закінчення громадянської війни було проголошено 4 липня. Спробу путчу, організованого з Франції генералом Ібраїмом Кулібалі, було зірвано 25 серпня французькою секретною службою.
ООН 27 лютого 2004 року створила UNOCI — групу військ з дотримання миру в Кот-д'Івуарі, на додаток до французьких та військ ЕКОВАС.
4 березня «Нові сили» призупинили свою участь в уряді, вступивши в конфлікт із партією Гбагбо щодо кандидатур на заміщення вищих посад.
25 березня було організовано марш миру на знак протесту проти блокування угод у Маркуссі. Демонстрації були заборонені указом 18 березня, проти демонстрантів було кинуто війська: 37 людей загинули за даними уряду, від 300 до 500 — за даними опозиційної Демократичної партії Анрі Конан Бедьє. Репресії відштовхнули від уряду низку опозиційних партій.
Уряд національного примирення, що спочатку складався з 44 членів, 6 травня було скорочено до 15 осіб після звільнення трьох міністрів, серед них Гійома Соро, політичного лідера повстанців. Це передбачало призупинення участі у національному уряді більшості політичних рухів.
Французи опинилися у двозначному становищі. Обидві сторони звинувачували Францію у підтримці їхніх опонентів: прихильники Гбагбо — за захист повстанців і прагнення примирення; повстанці - за запобігання захопленню Абіджана. 25 червня французького солдата було вбито у своєму автомобілі урядовим солдатом поряд з Ямусукро.
4 липня 2003 року уряд та «Нові сили» підписали декларацію «Про кінець війни», яка визнала авторитет президента Гбагбо і обіцяла працювати над реалізацією угоди в Маркуссі, а також програмами демобілізації, роззброєння та реінтеграції.
У 2004 році спалахи насильства та політична криза призвели до переговорів в Аккре. Підписана 30 липня 2004 року угода підтвердила цілі угоди в Маркуссі та конкретні терміни їх реалізації. Проте терміни — кінець вересня для законодавчої реформи та 15 жовтня для роззброєння повстанців — не були виконані сторонами.
Відновлення бойових дій
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelk1TDFKSVVGOURiM1JsWDJRbE1qZHBkbTlwY21WZk1qQXdNeTVxY0djdk1qSXdjSGd0VWtoUVgwTnZkR1ZmWkNVeU4ybDJiMmx5WlY4eU1EQXpMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Законопроекти, передбачені у процесі реалізації угоди у Маркуссі, були заблоковані Національними Зборами Кот-д'Івуару. У результаті цензи для кандидата в президенти не були переглянуті, Гбагбо також заявив про своє право на призначення прем'єр-міністра, що суперечило угодам, підписаним в Аккре. Роззброєння повстанців, яке мало статися через 15 днів після конституційних реформ, таким чином, не відбулося.
Гбагбо посилив цензуру, газети, небайдужі на північ, були закриті, незгодні радіостанції також було ліквідовано.
11 жовтня миротворці ООН відкрили вогонь по ворожих демонстрантах. «Нові сили» оголосили 13 жовтня про відмову роззброїтися, посилаючись на великі закупівлі зброї національною армією Кот-д'Івуару (НВСКІ). Вони перехопили дві вантажівки НВСКІ, повні важкого озброєння, що прямували до демаркаційної лінії. 28 жовтня повстанці оголосили надзвичайний стан на півночі країни.
Французько-івуарійський конфлікт
4 листопада президент Гбагбо наказав відновити повітряні нальоти на повстанців у зв'язку з їх виходом з процесу роззброєння, і ВПС Кот-д'Івуару розпочали бомбардування Буаке. 6 листопада івуарійський Су-25 розбомбив французьку базу в Буаке, нібито випадково, вбивши дев'ять французьких солдатів та американського робітника та поранивши 31 особу. У відповідь французькі війська провели напад на аеропорт Ямусукро, знищивши два Су-25 і три гелікоптери, ще два військові гелікоптери були ними збиті над Абіджаном. Через годину після нападу на табір французька армія встановила контроль над аеропортом Абіджана та запросила підкріплення з бази в Габоні. Президент Гбагбо звинуватив Францію у підтримці повстанців.
Одночасно «Молоді патріоти Абіджана» — націоналістичне ополчення почали грабувати майно французьких громадян. Декілька сотень людей із заходу, головним чином французи, сховалися на дахах своїх будинків, щоб уникнути розправи, а потім були евакуйовані французькими вертольотами. Франція направила підкріплення із 600 солдатів[].
Закінчення конфлікту (2005-2007)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxtTDBNbFF6TWxRalIwWlY5a0pUSTNTWFp2YVhKbFgxcEVReTV3Ym1jdk5EVXdjSGd0UXlWRE15VkNOSFJsWDJRbE1qZEpkbTlwY21WZldrUkRMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Станом на 8 листопада 2004 року європейці, а також марокканці, канадці та американці покинули країну. 13 листопада президент Національних Зборів Кот-д'Івуару Мамаду Кулібалі заявив, що уряд не несе жодної відповідальності за бомбардування 6 листопада і оголосив про свій намір звернутися до Міжнародного Суду, звинувачуючи Францію у знищенні та загибелі кількох людей. В інтерв'ю The Washington Post Лоран Гбагбо поставив під сумнів французькі втрати.
Рада Безпеки ООН 15 листопада 2004 року ухвалила , встановивши ембарго на постачання зброї воюючим сторонам.
Зустріч між політичними лідерами Кот-д'Івуару була проведена у Преторії з 3 по 6 квітня 2005 року з ініціативи Табо Мбекі. Підписаний меморандум заявляв про необхідність негайного та остаточного припинення всіх військових дій та закінчення війни на всій території країни. 21 квітня повстанці почали відводити важкі озброєння від лінії фронту.
Президентські вибори повинні були бути проведені 30 жовтня 2005 року, але у вересні Генеральний секретар ООН Кофі Аннан заявив, що заплановані вибори не можуть бути проведені в термін. 11 жовтня 2005 року альянс опозиційних партій Кот-д'Івуару закликав ООН відхилити пропозиції Африканського союзу про те, щоб Лоран Гбагбо залишився на своїй посаді на 12 додаткових місяців після закінчення свого мандата. Однак через кілька днів Рада Безпеки ООН схвалила продовження мандата Гбагбо.
Збірна Кот-д'Івуару з футболу допомогла досягти перемир'я в 2006 році, коли вона виступала на Кубку світу, і переконала Гбагбо відновити мирні переговори. Футболісти також сприяли подальшому зниженню напруженості між урядом та повстанцями, зігравши у 2007 році товариський матч у Буаке. Наприкінці 2006 року вибори знову були відкладені, цього разу до жовтня 2007 року.
4 березня 2007 року було підписано мирний договір між урядом та «Новими силами» в Уагадугу . Лідер «Нових сил» Гійом Соро був згодом призначений прем'єр-міністром і обійняв посаду на початку квітня. 16 квітня у присутності Гбагбо та Соро розпочався демонтаж укріплень буферної зони ООН між двома сторонами, і урядові війська та бійці НР марширували в єдиному строю. Гбагбо заявив, що війна закінчилася.
19 травня почалося роззброєння проурядового ополчення на церемонії в Гігло, де був присутній Гбагбо.
Центральний уряд почав повертати собі контроль над північними районами, так, 18 червня було призначено новий префект Буаке.
29 червня літак Гійома Соро обстріляли в аеропорту Буаке. Літак був сильно пошкоджений, але Соро не постраждав.
Гбагбо відвідав північ уперше з початку війни на церемонії роззброєння 30 липня. Там же був присутній і Соро. Ця церемонія спалювання зброї мала символізувати кінець конфлікту. На церемонії Гбагбо заявив, що країна має готуватися до виборів, запланованих на 2008 рік.
27 листопада 2007 року Гбагбо та Соро підписали ще одну угоду в Уагадугу, де вибори призначалися на кінець червня 2008 року. 28 листопада Гбагбо вилетів у Корого, а потім на батьківщину Соро, у Феркеседугу, де затримався на три дні.
22 грудня буферна зона була остаточно ліквідована.
Відновлення насильства після президентських виборів
Президентські вибори, які мали відбутися ще у 2005 році, у результаті були знову відкладені до жовтня 2010 року. Попередні результати, оголошені виборчою комісією, показали невелике відставання Гбагбо від його головного суперника, колишнього прем'єр-міністра Алассана Уаттари. Партія Гбагбо заперечила результати виборів до Конституційної ради, звинувативши опонентів у масових фальсифікаціях результатів голосування у північних департаментах, контрольованих «Новими силами». Ці звинувачення були підтримані міжнародними спостерігачами.
Звіт про підсумки виборів призвів до серйозної напруженості та насильства. Конституційна Рада, яка складалася з прихильників Гбагбо, оголосила результати голосування у семи північних департаментах незаконними та затвердила, що Гбагбо виграв вибори з 51% голосів (замість перемоги Уаттари з 54%, як повідомлялося виборчою комісією). Після урочистої інавгурації Гбагбо, Уаттара, визнаний переможцем у більшості країн та Організації Об'єднаних Націй, організував альтернативну інавгурацію. Ці події викликали побоювання, що громадянська війна відновиться. Африканський союз направив Табо Мбекі, колишнього президента ПАР, як посередник. Рада Безпеки ООН ухвалила резолюцію про визнання Алассана Уаттари переможцем виборів.
ЕКОВАС призупинив членство Кот-д'Івуару, як і Африканський союз . 16 грудня Уаттара звернувся до своїх прихильників із закликом рушити на Абіджан, економічну столицю країни, та захопити урядові будівлі, що призвело до зіткнень та жертв. У Тьєбіссу з'явилися повідомлення про бої між силами повстанців та армією Кот-д'Івуару.
Зіткнення між прихильниками Гбагбо та повстанцями «Нових сил» сталися у західному місті Тіплі 24 лютого 2011 року. Зіткнення були також зареєстровані в Абіджані, Ямусукро та навколо Аньяма 25 лютого. До кінця березня північні війська взяли Бондуку і Абенгуру на сході, Далоа, Дюекве і Ганьоа на заході та столицю Ямусукро, взявши під контроль три чверті країни. Південні сили, лояльні до Гбагбо, опиралися слабо.
Резолюція 1975 року Ради Безпеки ООН ввела міжнародні санкції на території режиму Лорана Гбагбо.
Див. також
Примітки
- Côte d’Ivoire : Fin de l’opération Licorne et création des FFCI, Ministère de la Défense, 22 janvier 2015.
- В Кот-д’Ивуаре произошел вооруженный мятеж. Убит бывший глава страны Робер Гей. оригіналу за 10 лютого 2015. Процитовано 11 квітня 2011.
- Анатолий Баронин, Андрей Колпаков. Ситуация в Кот-д’Ивуаре и угрозы для украинских миротворцев. оригіналу за 13 квітня 2014. Процитовано 11 квітня 2011.
- Французские войска вступили в сражение с мятежниками в Кот-д’Ивуаре. оригіналу за 10 лютого 2015. Процитовано 11 квітня 2011.
- Представители военных мятежников Кот-д’Ивуара согласились на переговоры. оригіналу за 10 лютого 2015. Процитовано 11 квітня 2011.
- . Архів оригіналу за 14 липня 2005. Процитовано 19 липня 2005.
- Côte d'Ivoire: Chaotic Conflict Deepens As Government Troops Fight To Recover Lost Territory In Ivory Coast (Page 1 of 2). AllAfrica.com. оригіналу за 9 січня 2016. Процитовано 16 жовтня 2014.
- . BBC News. 7 січня 2003. Архів оригіналу за 10 лютого 2015. Процитовано 10 лютого 2015.
- Linas-Marcoussis Agreement: Cote d'Ivoire. ReliefWeb. оригіналу за 19 червня 2009. Процитовано 16 жовтня 2014.
- Президент Кот-д`Ивуара обвинил Францию в оказании помощи повстанцам. оригіналу за 10 лютого 2015. Процитовано 11 квітня 2011.
- ReliefWeb (PDF). ReliefWeb. (PDF) оригіналу за 27 березня 2009. Процитовано 16 жовтня 2014.
- United Nations News Centre. UN News Service Section. 21 квітня 2005. оригіналу за 9 січня 2016. Процитовано 16 жовтня 2014.
- UN rules out Ivory Coast election (брит.). 8 вересня 2005. Процитовано 3 квітня 2022.
- Opposition alliance calls on UN to reject 12 more months of Gbagbo. The New Humanitarian (англ.). 11 жовтня 2005. Процитовано 3 квітня 2022.
- UN endorses plan to leave president in office beyond mandate. The New Humanitarian (англ.). 14 жовтня 2005. Процитовано 3 квітня 2022.
- Merrill, Austin (10 липня 2007). Best Feet Forward. Vanity Fair. оригіналу за 28 лютого 2010. Процитовано 2 березня 2010.
- (англ.). 4 квітня 2007. Архів оригіналу за 8 лютого 2008. Процитовано 5 квітня 2022.
- «Ivory Coast’s Gbagbo says the war is over», Reuters (IOL), 17 April 2007.
- (фр.). 19 травня 2007. Архів оригіналу за 30 вересня 2007. Процитовано 5 квітня 2022.
- (фр.). 30 вересня 2007. Архів оригіналу за 30 вересня 2007. Процитовано 5 квітня 2022.
- (фр.). 30 червня 2007. Архів оригіналу за 30 вересня 2007. Процитовано 5 квітня 2022.
- Ivory Coast leaders burn weapons (англ.). 30 липня 2007. Процитовано 5 квітня 2022.
- «Gbagbo calls for peace before polls», Sapa-AFP (IOL), 29 November 2007.
- «Ivory Coast factions withdraw from former buffer zone, begin disarmament process», Associated Press (International Herald Tribune), 22 December 2007.
- "FINAL COMMUNIQUE ON THE EXTRAORDINARY SESSION OF THE AUTHORITY OF HEADS OF STATE AND GOVERNMENT ON COTE D’IVOIRE " [ 3 травня 2011 у Wayback Machine.], ECOWAS, 7 December 2010.
- "COMMUNIQUE OF THE 252ND MEETING OF THE PEACE AND SECURITY COUNCIL " [ 6 лютого 2011 у Wayback Machine.], African Union, 9 December 2010.
- . africanews.com (англ.). Архів оригіналу за 29 березня 2012. Процитовано 5 квітня 2022.
- . BBC News. 24 лютого 2011. Архів оригіналу за 9 січня 2016. Процитовано 10 лютого 2015.
- Nossiter, Adam (30 березня 2011). . The New York Times. Архів оригіналу за 10 квітня 2018. Процитовано 30 вересня 2017.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Перша Івуарійська громадянська війна |
- Тексти усіх мирних угод для Кот-д'Івуару, UN Peacemaker
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Persha Ivuarijska gromadyanska vijna gromadyanska vijna v Kot d Ivuari v period z 2002 po 2007 rik sho rozkolola krayinu na musulmansku pivnich i hristiyanskij pivden Persha Ivuarijska gromadyanska vijna Ivuarijsko francuzki zitknennya Ivuarijsko francuzki zitknennya Data 19 veresnya 2002 roku 4 bereznya 2007 roku Misce Kot d Ivuar Rezultat Timchasova mirna ugoda za yakoyu posliduvalo vidnovlennya konfliktu Storoni Kot d Ivuar Uryadovi vijska Za pidtrimki Bilorus Biloruski najmanci Franciya 2002 2004 en NS en en Za pidtrimki Burkina Faso MOONKI EKOVAS Franciya Komanduvachi Loran Gbagbo Gijom Soro Rober Geyi Zhak Shirak Kofi Annan Vtrati 200 uryadovih soldativ 100 opolchenciv 1200 civilnogo naselennya 300 povstanciv 27 francuzkih soldativ 36 personalu OONPeredumoviGromadyanska vijna bula naslidkom nizki podij ta procesiv zokrema U 1993 roci kinec 33 richnogo prezidentstva Feliksa Ufue Buanyi postaviv narod Kot d Ivuaru pered neobhidnistyu obirati podalshij shlyah rozvitku krayini Ufue Buanyi buv prezidentom z momentu zdobuttya krayinoyu nezalezhnosti i tomu politichna sistema Kot d Ivuaru bula pobudovana na harizmi lidera ta zhorstko centralizovana 1993 roku v Kot d Ivuari buli provedeni pershi vidkriti vibori bez Ufue Buanyi Velika kilkist inozemciv u Kot d Ivuari vimagala prava golosu 26 naselennya krayini na toj moment mala inozemne pohodzhennya zokrema z Burkina Faso bidnogo susida na pivnochi Bagato hto z cih lyudej buli gromadyanami Kot d Ivuaru lishe v drugomu pokolinni a deyaki zokrema nashadki mandinka vvazhali svoyeyu batkivshinoyu pivnich ninishnogo Kot d Ivuaru Ci etnichni pitannya zhorstko pridushuvalisya uryadom Ufue Buanyi ale viplivli nazovni pislya smerti Termin Ivoirity spochatku pridumanij Anri Konan Bedye dlya poznachennya zagalnoyi kulturnoyi samobutnisti usih hto zhive v Kot d Ivuari stav vikoristovuvatisya nacionalistichnimi ta ksenofobskimi politikami dlya zavoyuvannya populyarnosti za rahunok rozpalyuvannya mizhetnichnih konfliktiv Diskriminaciya shodo ivuarijciv burkinijskogo pohodzhennya zmusila susidni krayini zokrema Burkina Faso poboyuvatisya masovoyi migraciyi bizhenciv Ekonomichnij spad u zv yazku z pogirshennyam umov torgivli mizh krayinami tretogo svitu ta rozvinenimi krayinami posiliv napruzhenist useredini krayini Bezrobittya zmusilo chastinu miskogo naselennya povernutisya do poliv yaki vzhe buli zajnyati migrantami Zrostannya napruzhenostiSpochatku nasilstvo bulo spryamovane proti inozemciv Procvitannya Kot d Ivuaru privablyuvalo bagatoh afrikanciv iz Zahidnoyi Afriki i do 1998 roku voni stanovili 26 naselennya 56 z yakih burkinijskogo pohodzhennya burkinabe U cij atmosferi zrostala rasova napruzhenist politika Ufue Buanyi shodo nadannya gromadyanstva burkinabe sho prozhivalo v Kot d Ivuari bula kritikovana U 1995 roci etnichni konflikti pererosli v zavorushennya koli burkinabe bulo vbito na plantaciyah u Tabu Katalizator konfliktu Katalizatorom konfliktu stav zakon pospishno pidgotovlenij uryadom ta zatverdzhenij na referendumi bezposeredno pered viborami 2000 roku Cej zakon vimagav shob u kandidata v prezidenti obidva batki narodilisya v Kot d Ivuari Ce viklyuchalo z peredviborchih peregoniv kandidata zhiteliv pivnochi Alassana Uattara Uattara predstavlyav perevazhno musulmansku pivnich naselenu v osnovnomu bidnimi robitnikami immigrantami z Mali ta Burkina Faso yaki pracyuvali na kavovih ta kakao plantaciyah Pochatok gromadyanskoyi vijni 2002 19 veresnya 2002 roku vnaslidok povstannya soldativ zvilnenih z armiyi za pidozroyu v neloyalnosti vladi u krayini rozpochalasya gromadyanska vijna Povstali soldati pochali nastup na Abidzhan Opivdni pivnich krayini opinivsya pid yihnim kontrolem Golovnoyu vimogoyu zakolotnikiv bulo skasuvannya diskriminaciyi dlya kandidativ u prezidenti ta predstavnictvo zhiteliv pivnochi v organah vladi v Abidzhani Pershoyi zh nochi povstannya bulo vbito kolishnogo prezidenta Robera Gej Uryad zayaviv sho vin zaginuv pid chas sprobi ocholiti povstannya i derzhavne telebachennya pokazalo fotografiyi jogo tila na vulici Odnak bula rozhozha dumka sho jogo tilo bulo peremishene pislya smerti i sho vin naspravdi buv ubitij u svoyemu budinku razom iz p yatnadcyatma nablizhenimi Alassan Uattara shovavsya v posolstvi Franciyi a jogo budinok bulo spaleno U bunti brali uchast dvi organizaciyi Nova Sila pid kerivnictvom Roberta Geyi i Patriotichni sili na choli z Gijomom Soro Pislya smerti Roberta NR ta PS ob yednalisya pid kerivnictvom Gijoma Soro Dyula perejshli na bik povstanciv Patriotichnogo ruhu Kot d Ivuaru PRKI a potim Novih Sil Forces Nouvelles Povstanci ob yednali predstavnikiv kilka narodiv vklyuchayuchi mandinku senufo lobi Zavorushennya pochalisya majzhe odnochasno u bilshosti velikih mist Uryadovi vijska zberegli kontrol nad Abidzhanom i pivdnem ale povstanski vijska zajnyali pivnich i vlashtuvalisya v Buaku Loran Gbagbo zvinuvativ Burkina Faso u destabilizaciyi situaciyi v krayini Pislya zakinchennya vijni vin stverdzhuvav sho povstannya bulo zaplanovano u Burkina Faso soldatami Kot d Ivuaru blizkimi do Roberta Geyi U grudni 2002 roku francuzki interventi dopomogli prezidentovi Gbagbo vidbiti tisk buntivnikiv Sili zalucheni do konfliktu Oficijni uryadovi sili nacionalna armiya NZSKI Molodi patrioti nacionalistichni grupi sformovani z iniciativi Lorana Gbagbo Najmanci zaverbovani Gbagbo v osnovnomu liberijci bilorusi ta ukrayinci Novi sili NS pivnichni povstanci Francuzki zbrojni sili vijska vidpravleni v ramkah Operaciyi Yedinorig ta soldati vidpravleni pid mandatom OON 3000 u lyutomu 2003 roku ta 4600 u listopadi 2004 roku Soldati Ekonomichnogo spivtovaristva zahidnoafrikanskih krayin EKOVAS Bili kaski pid mandatom OON Ne v ostannyu chergu tomu sho z samogo pochatku povstanska armiya formuvalasya na osnovi diyuchih soldativ voni buli dobre ozbroyeni Krim togo prihilniki uryadu stverdzhuvali sho povstanciv pidtrimala Franciya Prote povstanci zasudili Franciyu za pidtrimku uryadu Pislya togo yak povstanci peregrupuvalisya u Buaku voni stali zagrozhuvati atakuvati pivden U rezultati Franciya napravila 2500 soldativ i zaprosila shvalennya OON 22 veresnya Franciya rozgornula svoyi vijska u Kot d Ivuari Zhak Shirak zayaviv sho francuzki vijska ne voyuyut iz povstancyami a zahishayut svoyih gromadyan ta inshih inozemciv a virushili do pivnichnih mist shob zahistiti inozemciv SShA nadali francuzam obmezhenu pidtrimku 17 zhovtnya bulo pidpisano ugodu pro pripinennya vognyu rozpochalisya peregovori 28 listopada Narodnij ruh Kot d Ivuaru NRKI ta Ruh za spravedlivist i mir RSM dva novih povstanskih ruhi vzyali pid svij kontrol mista Man i Danane roztashovani na zahodi krayini U vidpovid tudi buli vidpravleni francuzki vijska dlya evakuaciyi inozemciv yaki vstupili u bij iz povstancyami v rajoni Mana 30 listopada Zitknennya prizveli do zagibeli shonajmenshe desyati povstanciv odin francuzkij soldat otrimav poranennya Rezhim pripinennya vognyu praktichno vpav 6 sichnya koli dvi grupi bojovikiv napali na francuzki poziciyi nepodalik mista Dyuekue poranivshi dev yat soldativ odnogo z nih vazhko Zgidno z zayavoyu francuzkogo predstavnika francuzki vijska vidbili napad i kontratakuvali vbivshi 30 povstanciv Ugodi v Markusi 2003 2004 Z 15 po 26 sichnya 2003 roku uchasniki konfliktu zustrilisya u Lina Markussi sho znahoditsya v municipaliteti Markussi u Franciyi shob sprobuvati domovitisya pro povernennya do miru Storoni pidpisali 26 sichnya kompromisnu ugodu Prezident Gbagbo zberigav vladu a jogo oponenti buli zaprosheni v uryad primirennya ta otrimali posadi ministriv oboroni ta vnutrishnih sprav Soldati EKOVAS ta 4000 francuzkih soldativ buli rozmisheni mizh dvoma storonami utvoryuyuchi demilitarizovanu zonu Storoni domovilisya spilno pracyuvati nad zminoyu nacionalnoyi identichnosti zminoyu zakoniv pro gromadyanstvo ta pravil zemlevolodinnya yaki bagatma rozglyadalisya yak dokorinni prichini konfliktu Stanom na 4 lyutogo v Abidzhani vidbulisya antifrancuzki demonstraciyi na pidtrimku Lorana Gbagbo Zakinchennya gromadyanskoyi vijni bulo progolosheno 4 lipnya Sprobu putchu organizovanogo z Franciyi generalom Ibrayimom Kulibali bulo zirvano 25 serpnya francuzkoyu sekretnoyu sluzhboyu OON 27 lyutogo 2004 roku stvorila UNOCI grupu vijsk z dotrimannya miru v Kot d Ivuari na dodatok do francuzkih ta vijsk EKOVAS 4 bereznya Novi sili prizupinili svoyu uchast v uryadi vstupivshi v konflikt iz partiyeyu Gbagbo shodo kandidatur na zamishennya vishih posad 25 bereznya bulo organizovano marsh miru na znak protestu proti blokuvannya ugod u Markussi Demonstraciyi buli zaboroneni ukazom 18 bereznya proti demonstrantiv bulo kinuto vijska 37 lyudej zaginuli za danimi uryadu vid 300 do 500 za danimi opozicijnoyi Demokratichnoyi partiyi Anri Konan Bedye Represiyi vidshtovhnuli vid uryadu nizku opozicijnih partij Uryad nacionalnogo primirennya sho spochatku skladavsya z 44 chleniv 6 travnya bulo skorocheno do 15 osib pislya zvilnennya troh ministriv sered nih Gijoma Soro politichnogo lidera povstanciv Ce peredbachalo prizupinennya uchasti u nacionalnomu uryadi bilshosti politichnih ruhiv Francuzi opinilisya u dvoznachnomu stanovishi Obidvi storoni zvinuvachuvali Franciyu u pidtrimci yihnih oponentiv prihilniki Gbagbo za zahist povstanciv i pragnennya primirennya povstanci za zapobigannya zahoplennyu Abidzhana 25 chervnya francuzkogo soldata bulo vbito u svoyemu avtomobili uryadovim soldatom poryad z Yamusukro 4 lipnya 2003 roku uryad ta Novi sili pidpisali deklaraciyu Pro kinec vijni yaka viznala avtoritet prezidenta Gbagbo i obicyala pracyuvati nad realizaciyeyu ugodi v Markussi a takozh programami demobilizaciyi rozzbroyennya ta reintegraciyi U 2004 roci spalahi nasilstva ta politichna kriza prizveli do peregovoriv v Akkre Pidpisana 30 lipnya 2004 roku ugoda pidtverdila cili ugodi v Markussi ta konkretni termini yih realizaciyi Prote termini kinec veresnya dlya zakonodavchoyi reformi ta 15 zhovtnya dlya rozzbroyennya povstanciv ne buli vikonani storonami Vidnovlennya bojovih dijFrancuzki soldati u Kot d Ivuari 2003 Zakonoproekti peredbacheni u procesi realizaciyi ugodi u Markussi buli zablokovani Nacionalnimi Zborami Kot d Ivuaru U rezultati cenzi dlya kandidata v prezidenti ne buli pereglyanuti Gbagbo takozh zayaviv pro svoye pravo na priznachennya prem yer ministra sho superechilo ugodam pidpisanim v Akkre Rozzbroyennya povstanciv yake malo statisya cherez 15 dniv pislya konstitucijnih reform takim chinom ne vidbulosya Gbagbo posiliv cenzuru gazeti nebajduzhi na pivnich buli zakriti nezgodni radiostanciyi takozh bulo likvidovano 11 zhovtnya mirotvorci OON vidkrili vogon po vorozhih demonstrantah Novi sili ogolosili 13 zhovtnya pro vidmovu rozzbroyitisya posilayuchis na veliki zakupivli zbroyi nacionalnoyu armiyeyu Kot d Ivuaru NVSKI Voni perehopili dvi vantazhivki NVSKI povni vazhkogo ozbroyennya sho pryamuvali do demarkacijnoyi liniyi 28 zhovtnya povstanci ogolosili nadzvichajnij stan na pivnochi krayini Francuzko ivuarijskij konflikt 4 listopada prezident Gbagbo nakazav vidnoviti povitryani naloti na povstanciv u zv yazku z yih vihodom z procesu rozzbroyennya i VPS Kot d Ivuaru rozpochali bombarduvannya Buake 6 listopada ivuarijskij Su 25 rozbombiv francuzku bazu v Buake nibito vipadkovo vbivshi dev yat francuzkih soldativ ta amerikanskogo robitnika ta poranivshi 31 osobu U vidpovid francuzki vijska proveli napad na aeroport Yamusukro znishivshi dva Su 25 i tri gelikopteri she dva vijskovi gelikopteri buli nimi zbiti nad Abidzhanom Cherez godinu pislya napadu na tabir francuzka armiya vstanovila kontrol nad aeroportom Abidzhana ta zaprosila pidkriplennya z bazi v Gaboni Prezident Gbagbo zvinuvativ Franciyu u pidtrimci povstanciv Odnochasno Molodi patrioti Abidzhana nacionalistichne opolchennya pochali grabuvati majno francuzkih gromadyan Dekilka soten lyudej iz zahodu golovnim chinom francuzi shovalisya na dahah svoyih budinkiv shob uniknuti rozpravi a potim buli evakujovani francuzkimi vertolotami Franciya napravila pidkriplennya iz 600 soldativ dzherelo Zakinchennya konfliktu 2005 2007 Karta z poznachennyam bufernoyi zoni vstanovlenoyi u 2007 roci Stanom na 8 listopada 2004 roku yevropejci a takozh marokkanci kanadci ta amerikanci pokinuli krayinu 13 listopada prezident Nacionalnih Zboriv Kot d Ivuaru Mamadu Kulibali zayaviv sho uryad ne nese zhodnoyi vidpovidalnosti za bombarduvannya 6 listopada i ogolosiv pro svij namir zvernutisya do Mizhnarodnogo Sudu zvinuvachuyuchi Franciyu u znishenni ta zagibeli kilkoh lyudej V interv yu The Washington Post Loran Gbagbo postaviv pid sumniv francuzki vtrati Rada Bezpeki OON 15 listopada 2004 roku uhvalila vstanovivshi embargo na postachannya zbroyi voyuyuchim storonam Zustrich mizh politichnimi liderami Kot d Ivuaru bula provedena u Pretoriyi z 3 po 6 kvitnya 2005 roku z iniciativi Tabo Mbeki Pidpisanij memorandum zayavlyav pro neobhidnist negajnogo ta ostatochnogo pripinennya vsih vijskovih dij ta zakinchennya vijni na vsij teritoriyi krayini 21 kvitnya povstanci pochali vidvoditi vazhki ozbroyennya vid liniyi frontu Prezidentski vibori povinni buli buti provedeni 30 zhovtnya 2005 roku ale u veresni Generalnij sekretar OON Kofi Annan zayaviv sho zaplanovani vibori ne mozhut buti provedeni v termin 11 zhovtnya 2005 roku alyans opozicijnih partij Kot d Ivuaru zaklikav OON vidhiliti propoziciyi Afrikanskogo soyuzu pro te shob Loran Gbagbo zalishivsya na svoyij posadi na 12 dodatkovih misyaciv pislya zakinchennya svogo mandata Odnak cherez kilka dniv Rada Bezpeki OON shvalila prodovzhennya mandata Gbagbo Zbirna Kot d Ivuaru z futbolu dopomogla dosyagti peremir ya v 2006 roci koli vona vistupala na Kubku svitu i perekonala Gbagbo vidnoviti mirni peregovori Futbolisti takozh spriyali podalshomu znizhennyu napruzhenosti mizh uryadom ta povstancyami zigravshi u 2007 roci tovariskij match u Buake Naprikinci 2006 roku vibori znovu buli vidkladeni cogo razu do zhovtnya 2007 roku 4 bereznya 2007 roku bulo pidpisano mirnij dogovir mizh uryadom ta Novimi silami v Uagadugu Lider Novih sil Gijom Soro buv zgodom priznachenij prem yer ministrom i obijnyav posadu na pochatku kvitnya 16 kvitnya u prisutnosti Gbagbo ta Soro rozpochavsya demontazh ukriplen bufernoyi zoni OON mizh dvoma storonami i uryadovi vijska ta bijci NR marshiruvali v yedinomu stroyu Gbagbo zayaviv sho vijna zakinchilasya 19 travnya pochalosya rozzbroyennya prouryadovogo opolchennya na ceremoniyi v Giglo de buv prisutnij Gbagbo Centralnij uryad pochav povertati sobi kontrol nad pivnichnimi rajonami tak 18 chervnya bulo priznacheno novij prefekt Buake 29 chervnya litak Gijoma Soro obstrilyali v aeroportu Buake Litak buv silno poshkodzhenij ale Soro ne postrazhdav Gbagbo vidvidav pivnich upershe z pochatku vijni na ceremoniyi rozzbroyennya 30 lipnya Tam zhe buv prisutnij i Soro Cya ceremoniya spalyuvannya zbroyi mala simvolizuvati kinec konfliktu Na ceremoniyi Gbagbo zayaviv sho krayina maye gotuvatisya do viboriv zaplanovanih na 2008 rik 27 listopada 2007 roku Gbagbo ta Soro pidpisali she odnu ugodu v Uagadugu de vibori priznachalisya na kinec chervnya 2008 roku 28 listopada Gbagbo viletiv u Korogo a potim na batkivshinu Soro u Ferkesedugu de zatrimavsya na tri dni 22 grudnya buferna zona bula ostatochno likvidovana Vidnovlennya nasilstva pislya prezidentskih viborivPrezidentski vibori yaki mali vidbutisya she u 2005 roci u rezultati buli znovu vidkladeni do zhovtnya 2010 roku Poperedni rezultati ogolosheni viborchoyu komisiyeyu pokazali nevelike vidstavannya Gbagbo vid jogo golovnogo supernika kolishnogo prem yer ministra Alassana Uattari Partiya Gbagbo zaperechila rezultati viboriv do Konstitucijnoyi radi zvinuvativshi oponentiv u masovih falsifikaciyah rezultativ golosuvannya u pivnichnih departamentah kontrolovanih Novimi silami Ci zvinuvachennya buli pidtrimani mizhnarodnimi sposterigachami Zvit pro pidsumki viboriv prizviv do serjoznoyi napruzhenosti ta nasilstva Konstitucijna Rada yaka skladalasya z prihilnikiv Gbagbo ogolosila rezultati golosuvannya u semi pivnichnih departamentah nezakonnimi ta zatverdila sho Gbagbo vigrav vibori z 51 golosiv zamist peremogi Uattari z 54 yak povidomlyalosya viborchoyu komisiyeyu Pislya urochistoyi inavguraciyi Gbagbo Uattara viznanij peremozhcem u bilshosti krayin ta Organizaciyi Ob yednanih Nacij organizuvav alternativnu inavguraciyu Ci podiyi viklikali poboyuvannya sho gromadyanska vijna vidnovitsya Afrikanskij soyuz napraviv Tabo Mbeki kolishnogo prezidenta PAR yak poserednik Rada Bezpeki OON uhvalila rezolyuciyu pro viznannya Alassana Uattari peremozhcem viboriv EKOVAS prizupiniv chlenstvo Kot d Ivuaru yak i Afrikanskij soyuz 16 grudnya Uattara zvernuvsya do svoyih prihilnikiv iz zaklikom rushiti na Abidzhan ekonomichnu stolicyu krayini ta zahopiti uryadovi budivli sho prizvelo do zitknen ta zhertv U Tyebissu z yavilisya povidomlennya pro boyi mizh silami povstanciv ta armiyeyu Kot d Ivuaru Zitknennya mizh prihilnikami Gbagbo ta povstancyami Novih sil stalisya u zahidnomu misti Tipli 24 lyutogo 2011 roku Zitknennya buli takozh zareyestrovani v Abidzhani Yamusukro ta navkolo Anyama 25 lyutogo Do kincya bereznya pivnichni vijska vzyali Bonduku i Abenguru na shodi Daloa Dyuekve i Ganoa na zahodi ta stolicyu Yamusukro vzyavshi pid kontrol tri chverti krayini Pivdenni sili loyalni do Gbagbo opiralisya slabo Rezolyuciya 1975 roku Radi Bezpeki OON vvela mizhnarodni sankciyi na teritoriyi rezhimu Lorana Gbagbo Div takozhIvuarijsko francuzki vidnosiniPrimitkiCote d Ivoire Fin de l operation Licorne et creation des FFCI Ministere de la Defense 22 janvier 2015 V Kot d Ivuare proizoshel vooruzhennyj myatezh Ubit byvshij glava strany Rober Gej originalu za 10 lyutogo 2015 Procitovano 11 kvitnya 2011 Anatolij Baronin Andrej Kolpakov Situaciya v Kot d Ivuare i ugrozy dlya ukrainskih mirotvorcev originalu za 13 kvitnya 2014 Procitovano 11 kvitnya 2011 Francuzskie vojska vstupili v srazhenie s myatezhnikami v Kot d Ivuare originalu za 10 lyutogo 2015 Procitovano 11 kvitnya 2011 Predstaviteli voennyh myatezhnikov Kot d Ivuara soglasilis na peregovory originalu za 10 lyutogo 2015 Procitovano 11 kvitnya 2011 Arhiv originalu za 14 lipnya 2005 Procitovano 19 lipnya 2005 Cote d Ivoire Chaotic Conflict Deepens As Government Troops Fight To Recover Lost Territory In Ivory Coast Page 1 of 2 AllAfrica com originalu za 9 sichnya 2016 Procitovano 16 zhovtnya 2014 BBC News 7 sichnya 2003 Arhiv originalu za 10 lyutogo 2015 Procitovano 10 lyutogo 2015 Linas Marcoussis Agreement Cote d Ivoire ReliefWeb originalu za 19 chervnya 2009 Procitovano 16 zhovtnya 2014 Prezident Kot d Ivuara obvinil Franciyu v okazanii pomoshi povstancam originalu za 10 lyutogo 2015 Procitovano 11 kvitnya 2011 ReliefWeb PDF ReliefWeb PDF originalu za 27 bereznya 2009 Procitovano 16 zhovtnya 2014 United Nations News Centre UN News Service Section 21 kvitnya 2005 originalu za 9 sichnya 2016 Procitovano 16 zhovtnya 2014 UN rules out Ivory Coast election brit 8 veresnya 2005 Procitovano 3 kvitnya 2022 Opposition alliance calls on UN to reject 12 more months of Gbagbo The New Humanitarian angl 11 zhovtnya 2005 Procitovano 3 kvitnya 2022 UN endorses plan to leave president in office beyond mandate The New Humanitarian angl 14 zhovtnya 2005 Procitovano 3 kvitnya 2022 Merrill Austin 10 lipnya 2007 Best Feet Forward Vanity Fair originalu za 28 lyutogo 2010 Procitovano 2 bereznya 2010 angl 4 kvitnya 2007 Arhiv originalu za 8 lyutogo 2008 Procitovano 5 kvitnya 2022 Ivory Coast s Gbagbo says the war is over Reuters IOL 17 April 2007 fr 19 travnya 2007 Arhiv originalu za 30 veresnya 2007 Procitovano 5 kvitnya 2022 fr 30 veresnya 2007 Arhiv originalu za 30 veresnya 2007 Procitovano 5 kvitnya 2022 fr 30 chervnya 2007 Arhiv originalu za 30 veresnya 2007 Procitovano 5 kvitnya 2022 Ivory Coast leaders burn weapons angl 30 lipnya 2007 Procitovano 5 kvitnya 2022 Gbagbo calls for peace before polls Sapa AFP IOL 29 November 2007 Ivory Coast factions withdraw from former buffer zone begin disarmament process Associated Press International Herald Tribune 22 December 2007 FINAL COMMUNIQUE ON THE EXTRAORDINARY SESSION OF THE AUTHORITY OF HEADS OF STATE AND GOVERNMENT ON COTE D IVOIRE 3 travnya 2011 u Wayback Machine ECOWAS 7 December 2010 COMMUNIQUE OF THE 252ND MEETING OF THE PEACE AND SECURITY COUNCIL 6 lyutogo 2011 u Wayback Machine African Union 9 December 2010 africanews com angl Arhiv originalu za 29 bereznya 2012 Procitovano 5 kvitnya 2022 BBC News 24 lyutogo 2011 Arhiv originalu za 9 sichnya 2016 Procitovano 10 lyutogo 2015 Nossiter Adam 30 bereznya 2011 The New York Times Arhiv originalu za 10 kvitnya 2018 Procitovano 30 veresnya 2017 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Persha Ivuarijska gromadyanska vijna Teksti usih mirnih ugod dlya Kot d Ivuaru UN Peacemaker