Олексій Іванович Гуреїв (також Олекса Гуреїв; нар. 25 жовтня 1913, селище рудника Інгулецький, згодом місто Інгулець, тепер частина Кривого Рогу, Дніпропетровська область — пом. 5 березня 1999, Київ) — український письменник.
Гуреїв Олексій Іванович | ||||
---|---|---|---|---|
Псевдонім | Олекса Гуреев | |||
Народився | 12 (25) жовтня 1913 Інгулець, Херсонський повіт, Херсонська губернія, Російська імперія | |||
Помер | 5 березня 1999 (85 років) Київ, Україна | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Діяльність | письменник, поет | |||
Alma mater | Київський педагогічний інститут імені Горького (1940) | |||
Роки активності | 1930 — 1980-ті | |||
Партія | ВКП(б) | |||
Нагороди | ||||
| ||||
Ця стаття покладається значною мірою чи цілком на єдине . Це може призвести до порушень та недостатньої вмісту. (19 липня 2023) |
Життєпис
Закінчив Київський педагогічний інститут (1940).
Працював учителем, під час Другої світової війни — на українській радіостанції ім. Т. Шевченка (м. Саратов, РРФСР); згодом — завідувач редакцією класичної літератури Державного видавництва художньої літератури, заступник відповідального редактора журналу «Дніпро» (50-ті рр.), відповідальний редактор газети «Друг читача» (60-ті рр.).
Творчість
Автор поетичної збірки «Ентузіасти шахт» (1932), повістей «На околиці» (1934), «На бойових дорогах» (1944, усі — Харків), «Осокорківські друзі» (1946), «Повість учителя» (1955), «Коли говорить серце» (1961), «Осінні квіти» (1966), «Творчість» (1968), «Рояль і скальпель» (1971), «За снігами білими» (1973), «Комендантська година» (1979), «Полум'я над Дніпром» (1987); романів «Наша молодість» (1949) та «Життя іде» (1954), об'єднаних 1957 у дилогію (перевидання — 1964; 1970; 1984), «Друзі не зраджують» (ч. 1, 1959; ч. 2, 1963; 1983), «Люди, з якими я живу» (1975); збірки оповідань «Через замети» (1961), «Творчість» (1968; усі — Київ).
Тематика творів: життя трудівників, зокрема шахтарів Криворіжжя; героїзм співвітчизників у боротьбі з німецькими загарбниками; сутність людського існування. Тарасові Шевченкові присвятив поему «Легенда про Кобзаря» (К., 1981), оповідання «Останній арешт» (про перебування письменника в Україні у 1859 році), етюд «Діти з „Кобзарем“» (обидва — у збірці «Через замети») і нарис «Там, де лежить Кобзар» («Піонерія», 1961, № 5); стаття «Любов і ненависть (До Шевченкових роковин)» для газети «Колгоспник України», (1945, 10 березня). Деякі твори Гуреїва перекладено російською, німецькою, фінською, угорською та чеською мовами.
Член НСПУ (1943).
Збірки творів:
- Осенние цветы. M.: 1973.
- День і все життя. К.: 1975
- Люди, з якими живу. К.: 1975
Примітки
Джерела
- Українська радянська енциклопедія [ 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Киричок П. «Чесний трудівник нашої літератури: До 85-річчя з дня народження Олекси Гуреїва» // КСв., 27 листопада 1998 року.
Посилання
- Уривок з роману «Наша молодість»
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Oleksij Ivanovich Gureyiv takozh Oleksa Gureyiv nar 25 zhovtnya 1913 selishe rudnika Inguleckij zgodom misto Ingulec teper chastina Krivogo Rogu Dnipropetrovska oblast pom 5 bereznya 1999 Kiyiv ukrayinskij pismennik Gureyiv Oleksij IvanovichPsevdonimOleksa GureevNarodivsya12 25 zhovtnya 1913 Ingulec Hersonskij povit Hersonska guberniya Rosijska imperiyaPomer5 bereznya 1999 1999 03 05 85 rokiv Kiyiv UkrayinaKrayina Rosijska imperiya SRSRDiyalnistpismennik poetAlma materKiyivskij pedagogichnij institut imeni Gorkogo 1940 Roki aktivnosti1930 1980 tiPartiyaVKP b NagorodiU Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Gureyiv Cya stattya pokladayetsya znachnoyu miroyu chi cilkom na yedine dzherelo Ce mozhe prizvesti do porushen nejtralnosti ta nedostatnoyi perevirnosti vmistu Bud laska dopomozhit dodavshi posilannya na dodatkovi dzherela 19 lipnya 2023 ZhittyepisZakinchiv Kiyivskij pedagogichnij institut 1940 Pracyuvav uchitelem pid chas Drugoyi svitovoyi vijni na ukrayinskij radiostanciyi im T Shevchenka m Saratov RRFSR zgodom zaviduvach redakciyeyu klasichnoyi literaturi Derzhavnogo vidavnictva hudozhnoyi literaturi zastupnik vidpovidalnogo redaktora zhurnalu Dnipro 50 ti rr vidpovidalnij redaktor gazeti Drug chitacha 60 ti rr TvorchistAvtor poetichnoyi zbirki Entuziasti shaht 1932 povistej Na okolici 1934 Na bojovih dorogah 1944 usi Harkiv Osokorkivski druzi 1946 Povist uchitelya 1955 Koli govorit serce 1961 Osinni kviti 1966 Tvorchist 1968 Royal i skalpel 1971 Za snigami bilimi 1973 Komendantska godina 1979 Polum ya nad Dniprom 1987 romaniv Nasha molodist 1949 ta Zhittya ide 1954 ob yednanih 1957 u dilogiyu perevidannya 1964 1970 1984 Druzi ne zradzhuyut ch 1 1959 ch 2 1963 1983 Lyudi z yakimi ya zhivu 1975 zbirki opovidan Cherez zameti 1961 Tvorchist 1968 usi Kiyiv Tematika tvoriv zhittya trudivnikiv zokrema shahtariv Krivorizhzhya geroyizm spivvitchiznikiv u borotbi z nimeckimi zagarbnikami sutnist lyudskogo isnuvannya Tarasovi Shevchenkovi prisvyativ poemu Legenda pro Kobzarya K 1981 opovidannya Ostannij aresht pro perebuvannya pismennika v Ukrayini u 1859 roci etyud Diti z Kobzarem obidva u zbirci Cherez zameti i naris Tam de lezhit Kobzar Pioneriya 1961 5 stattya Lyubov i nenavist Do Shevchenkovih rokovin dlya gazeti Kolgospnik Ukrayini 1945 10 bereznya Deyaki tvori Gureyiva perekladeno rosijskoyu nimeckoyu finskoyu ugorskoyu ta cheskoyu movami Chlen NSPU 1943 Zbirki tvoriv Osennie cvety M 1973 Den i vse zhittya K 1975 Lyudi z yakimi zhivu K 1975PrimitkiDzherelaUkrayinska radyanska enciklopediya 4 bereznya 2016 u Wayback Machine Kirichok P Chesnij trudivnik nashoyi literaturi Do 85 richchya z dnya narodzhennya Oleksi Gureyiva KSv 27 listopada 1998 roku PosilannyaUrivok z romanu Nasha molodist