Гра́бівці — село в Україні, у Копайгородській селищній громаді Жмеринського району Вінницької області.
село Грабівці | |
---|---|
![]() | |
Країна | |
Область | Вінницька область |
Район | Жмеринський район |
Громада | Копайгородська селищна громада |
Код КАТОТТГ | UA05060070060024654 |
Облікова картка | Грабівці |
Основні дані | |
Перша згадка | 1599 рік |
Колишня назва | Червоне |
Населення | 572 |
Площа | 21,983 км² |
Густота населення | 26,02 осіб/км² |
Поштовий індекс | 23063 |
Телефонний код | +380 4341 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 48°51′40″ пн. ш. 27°53′21″ сх. д. / 48.86111° пн. ш. 27.88917° сх. д.Координати: 48°51′40″ пн. ш. 27°53′21″ сх. д. / 48.86111° пн. ш. 27.88917° сх. д. |
Середня висота над рівнем моря | 283 м |
Водойми | р. Гнила |
Місцева влада | |
Адреса ради | 23053, Вінницька обл., Жмеринський р-н, с-ще Копайгород, вул. Центральна, буд. 28 |
Карта | |
![]() Грабівці | |
![]() Грабівці | |
Мапа | |
|
Історія
Наскільки відомо з архівних джерел, Грабівці належать до найдавніших поселень Поділля, а тому й сьогодні місцеві мешканці знаходять час від часу кам'яні знаряддя праці наших предків. Це свідчить про те, що селище існувало тут ще за часів кам'яної доби.
За 2 км від села, у напрямку на село Кацмазову — давньоруське городище Х століття. Розміщено на високому місці, на березі річки Гнилої. Є мисовим укріпленням розміром 78 на 67 метрів з валом по мериметру. Городище дещо пошкоджене річкою Гнилою. Найбільш повно вал зберігся з напільного боку. На південь від городища — селище.(http://www.zamky.com.ua/vinnytska-oblast/arheologiya-ta-starodavnya-istoriya-barskogo-rajonu/#i-23)
Ю. Й. Сецинский История церквей и приходов Подольской губернии. Третий благочинный округ (1909 г.): «Грабовцы от м. Копайгорода в 7 верстах и от такой же ж.д. станции по Новоселецкой линии в 12 верстах. Село расположено на покатости, у местности здоровой, с суглинистой почвою. В исторических документах оно упоминается в перечне сел. 1599 г. и принанадлежало Ивану Грабовецкому, который получил его от Замойского. В последнее время Грабовцы составляли собственность Левицких. В настоящее время часть (500 дес.) принадлежит Андрею Ивановичу Вишневскому, а часть (496 дес.) Марии Ивановне Прибыльской. Население состоит из крестьян-малоросов; между ними есть 25 д. мещан и 42 д. бувших одноверцев. Православных в приходе 498 м и 479 ж.; главное их занятие — земледелие. Приходская Свято-Покровская церков построєна в 1728 г.; она деревянная, на каменном фундаменте, трехкупольная с отельною; іконостас — четырехярусный. Церковной земли: усад. 2 д. 2020 с., пах. и сен. с кустар. 48 д. 332 с., а всего 45 д. 2353 с. Прочие постройки сооружены в 1888—1892 гг. Церк.-приход. школа существует с 1863 г. и с этого же времени помещается в собственном не совсем удобном здании».
Минали століття, змінювались історичні епохи. Значних змін зазнавали і Грабівці. Були вони під владою Литви і Польщі, бачили турецьку неволю, сповна відчули гніт російського панування. Кріпацтво, панщина, важка доля селянства — усе це викликало антифеодальну боротьбу, участь у якій брали селяни Грабівців. Кажуть, що його мешканці поповнювали Кармелюкові загони народних месників. З ім'ям ватажка пов'язана легенда про Кармелюкову криницю, кришталеве джерело якої знаходиться поблизу цього села. В період боротьби Кармелюк начебто заховав скарби, які народні месники відбирали у багатіїв.
«Кармелюкова криниця. Легенда Поділля»
Відколи себе пам'ятаю, то завжди знав, що в лісі біля села є загадкова Кармелюкова криничка. Цікаво було знати і про самого Кармелюка. Коли підріс, любив довгими зимовими вечорами слухати дідусеві розповіді про село, людей, їхні долі. Одного разу дідусь розповів мені про народного месника, борця за волю Устима Кармелюка та його друзів. Нелегким це був період в історії. Не зміг стерпіти наруги над собою і людьми, підняв хлопців на боротьбу з панами. Існує думка, що в наших лісах і находився табір повстанців. І тут над невеличкою річечкою знайшли вони джерело, розчистили, обмурували. А коли почалося за ними гоніння, то народні месники закопали в пагорбі неподалік численні скарби, награбовані в багачів. А криничка мала слугувати своєрідним знаком для повстанців, які розділилися на групи і пішли врізнобіч, втікаючи від переслідувань. Пройшли роки, загадкова криниця напуває перехожих прохолодною і смачною водою, а земля зберігає в собі віковічні таємниці.
(Кармелюкова криничка. Записано у селі Грабівцях Барського району від Греська П. П. (1941 року народження) 2009 року.
Пережило й село революційні події 1917 року, зазнало колективізацію і голодомор 33-го, відправляло своїх синів на бій з фашистами. 133 жителя Грабівців покинули свої домівки назавжди, а сьогодні їхні імена викарбувано на сільському обеліску.
Закінчилась війна і селяни взялись за відбудову. У 1949 році відкрили сільську бібліотеку. Хоча ще у 1921 році тут працювала школа і хата-читальня.
21 грудня 1949 року з'явився новий заклад — сільська книгозбірня. Її фонд починався з 50 примірників, згодом становив 2,5 тисячі. Багато в поповненні літератури допомагали односельчани, які приносили в дарунок власні книги. У період з березня 1953 по кінець травня 1968 років Червонівський колгосп ім. Горького придбав для бібліотеки 1725 книг. Близько тридцяти років тут працювала Павліна Степанівна Фрецюк. Вона закінчила Тульчинське училище культури. 25.07.1984 року «за довголітню добросовісну працю від імені Президії Верховної Ради СРСР рішенням Вінницької обласної Ради народних депутатів нагороджена медаллю „Ветеран праці“».
У 1957 збудували першу в районі електростанцію. У 50-х місцеве господарство було мільйонером — мало прибутки і з поля, і з ферми, і з саду. На жаль, негативною виявилася стратегія укрупнення колгоспів, як це практикувалось впродовж 60-х років. Саме тоді Червоне (тодішня назва Грабівців) увійшло до складу одного великого господарства і стало бригадним.
1990 рік місцеві селяни вважають переломним. Колгосп очолив Микола Вовк і, здавалося б, безперспективне село отримало друге життя. Агрофірма «Колос» була одною з найпотужніших підприємств області. За роки його господарювання було повністю оновлено машино-тракторний парк, збудовано склади для зерна та хімічних засобів, два гаражі, зведено 5 будинків для молодих спеціалістів, прокладено 6 кілометрів доріг з твердим покриттям, працювала своя пекарня, цех по виробництву сиру «Косичка», дитячий садочок «Берізка», школа, відділення зв'язку, відділення Ощадбанку, клуб та бібліотека.
19 травня 2016 перейменовано на Грабівці.
12 червня 2020 року, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області», увійшло до складу Копайгородської селищної громади.
19 липня 2020 року, в результаті адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Барського району, село увійшло до складу Жмеринського району.
Народна поетеса.
Андрух Наталя Іванівна — (5 грудня 1936 р — 11 липня 2006 р.). Народилась в с. Церівка Ново-Айдарського р-ну Донецької обл. в учительській сім'ї. Закінчила Могилів-Подільський технікум торгівлі. Освоювала цілинні землі в Казахстані. Згодом з сім'єю повернулася на Поділля. Працювала в буряківничій ланці колгоспу с. Червоне Барського р-ну. Автор збірки «Солов'ї на криниці» (1991).
Легенди села
Багате село на водні джерела . Кожне з них оповите загадковими легендами та переказами, які можна почути від людей похилого віку, старожилів. На окраїнах села Грабівці попід вербами тече річка Гнила. Колись у цьому місці було дві кринички. Люди, щоб утамувати спрагу, ходили туди по воду стежками через поле. Старожили розповідають про цілющі властивості води. Навіть у церковних архівах за 1700 р. є згадка про ці криниці, що знаходилися на приватній території місцевої поміщиці, яка, за переказами, була дуже доброю. Так, вона задарма віддала кріпакам землі, розміщені в горбистій місцевості, на яких селяни змогли обладнати свої власні господарства. Коли люди робили стежки через поля до криничок, не забороняла їм того. Ця частина села досі має назву Галівка, на честь поміщиці Галі. За різними даними, панна Галя чи то продала, чи то віддала як придане ці поля за дочку панові Богуцькому. Пан виявився не таким поблажливим і наказав засипати кринички гноєм, щоб селяни не топтали стежок через його поля до цілющої води. Та цей страшний гріх не минув для пана просто так. За гріхи батька розплатилася його донька, яка з тих пір скалічіла. Можливо, пан би й не пов'язав це з засипаними криничками, та бідні батьки шукали допомоги звідусіль. Тоді одна знахарка сказала йому про великий гріх, який він учинив, засипавши чудодійні кринички. Тож поки кринички не будуть почищені, дитина не одужає. Після відвідин знахарки пан наказав почистити кринички. Їх освятили і поставили біля них хрест. А невдовзі сталося диво: донька пана одужала. До цього часу в селі побутує вислів: «Кринички біля Хреста». У ХХ ст., коли розпочалася меліорація, кринички закрили бетонними плитами, поставили труби і відвели їх на 15 м нижче. Нову криницю обмурували. Здавалося б, зробили все правильно, але вода там чомусь «цвіте». А джерело трохи нижче знову з‘явилося. За меліорацію відповідав один чоловік; і можливо, це лише збіг обставин, та з тих пір багато горя сталося в його сім'ї… Існує легенда про чудодійне джерело, яке знаходиться між Гораєм і Хринівкою, на межі полів. Легенди розповідають, що на тому місці була церква, яка чомусь пішла під землю, а натомість з‘явилося джерело, з якого сильно б‘є вода. Люди вірять у чудодійні властивості джерела, тому, коли приходили до нього на свята, кидали туди гроші. Місцеві діти, котрі пасли худобу біля джерела, з радістю збирали монети, які воно викидало разом з піском. Люди вірили, що джерело має чудодійні властивості. Тому той, хто погано бачить, повинен удосвіта піти до джерела й вмити очі, щоб бути здоровішим. Також розповідають, що на великі церковні свята з джерела чути церковний дзвін. Жителі села Грабівці зберігають цікаву легенду про так звану Кармелюкову криничку. Називають цю криничку Кармелюковою, мабуть, недарма, адже має вона цікаву історію. Легенда розповідає, що викопав її тут сам знаменитий народний месник Устим Кармелюк, який, за переказами, у ті далекі часи бував у наших лісах зі своїми товаришами (ще донедавна тут стояли густі, з віковічними деревами ліси). Ліс біля кринички отримав назву «Митниця», оскільки саме тут розташовувалася Кармелюкова «база». По одну сторону були стайні з кіньми, росли насаджені плодові дерева (навіть зараз, випасаючи худобу, люди збирають з уже здичавілих яблуньок кисло-солодкі яблучка). Там же була ще одна криничка, з якої напували худобу, та зараз вона уже висохла, і від неї залишився лише слід. По іншу ж сторону, як уже зазначалося, була викопана криничка, воду з якої люди п'ють досі. Сама криничка овіяна легендами; кажуть, що Кармелюк там заховав награбовані в панів скарби. Та минули часи, криничку підмурував місцевий лісник, а скарбів ніхто не шукав. Лише місцеві діти на уроках історії, мрійливо дивлячись у вікно, уявляють оте казкове Кармелюкове багатство. У пам‘ять про далекі часи нащадки нарекли чудову криничку, яка зосталася німим свідком тих подій, Кармелюковою.
Пам'ятки
У селі є пам'ятки:
- Пам'ятник 131 воїну-односельчанину, загиблому на фронтах Великої Вітчизняної війни, 1967. Пам'ятка розташована біля школи.
Люди
- Посполитак Корній Сидорович (1916—1979) — український радянський скульптор.
- Мельник Валерій Сергійович (24.01.1952 - 10.08.2007) — математик і кібернетик, доктор фізико-математичних наук, професор, член-кореспондент НАН України.
В селі проживала народна поетеса Андрух Наталія Іванівна, кавалер Ордена Слави ІІІ ступеня, автор збірки «Солов'ї на криниці» (1991).
Галерея
Примітки
- Постанова Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів»
- . www.kmu.gov.ua (ua) . Архів оригіналу за 4 березня 2021. Процитовано 31 жовтня 2021.
- Постанова Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів»
- Має охоронний номер 75 та ID: 05-202-0079
Література
- М. В. Мороз. ІСТОРИЧНІ ЛЕГЕНДИ ПРО УТВОРЕННЯ ГІДРОНІМІВ БАРСЬКОГО РАЙОНУ.
- Кари́шків // Історія міст і сіл Української РСР : у 26 т. / П.Т. Тронько (голова Головної редколегії). — К. : Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1967 - 1974 — том Вінницька область / А.Ф. Олійник (голова редколегії тому), 1972 : 788с. — С.135 (Червоне)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi geografichni ob yekti z nazvoyu Grabivci U Vikipediyi ye statti pro inshi geografichni ob yekti z nazvoyu Chervone Gra bivci selo v Ukrayini u Kopajgorodskij selishnij gromadi Zhmerinskogo rajonu Vinnickoyi oblasti selo Grabivci Krayina Ukrayina Oblast Vinnicka oblast Rajon Zhmerinskij rajon Gromada Kopajgorodska selishna gromada Kod KATOTTG UA05060070060024654 Oblikova kartka Grabivci Osnovni dani Persha zgadka 1599 rik Kolishnya nazva Chervone Naselennya 572 Plosha 21 983 km Gustota naselennya 26 02 osib km Poshtovij indeks 23063 Telefonnij kod 380 4341 Geografichni dani Geografichni koordinati 48 51 40 pn sh 27 53 21 sh d 48 86111 pn sh 27 88917 sh d 48 86111 27 88917 Koordinati 48 51 40 pn sh 27 53 21 sh d 48 86111 pn sh 27 88917 sh d 48 86111 27 88917 Serednya visota nad rivnem morya 283 m Vodojmi r Gnila Misceva vlada Adresa radi 23053 Vinnicka obl Zhmerinskij r n s she Kopajgorod vul Centralna bud 28 Karta Grabivci Grabivci Mapa Grabivci u VikishovishiIstoriyaNaskilki vidomo z arhivnih dzherel Grabivci nalezhat do najdavnishih poselen Podillya a tomu j sogodni miscevi meshkanci znahodyat chas vid chasu kam yani znaryaddya praci nashih predkiv Ce svidchit pro te sho selishe isnuvalo tut she za chasiv kam yanoyi dobi Za 2 km vid sela u napryamku na selo Kacmazovu davnoruske gorodishe H stolittya Rozmisheno na visokomu misci na berezi richki Gniloyi Ye misovim ukriplennyam rozmirom 78 na 67 metriv z valom po merimetru Gorodishe desho poshkodzhene richkoyu Gniloyu Najbilsh povno val zberigsya z napilnogo boku Na pivden vid gorodisha selishe http www zamky com ua vinnytska oblast arheologiya ta starodavnya istoriya barskogo rajonu i 23 Yu J Secinskij Istoriya cerkvej i prihodov Podolskoj gubernii Tretij blagochinnyj okrug 1909 g Grabovcy ot m Kopajgoroda v 7 verstah i ot takoj zhe zh d stancii po Novoseleckoj linii v 12 verstah Selo raspolozheno na pokatosti u mestnosti zdorovoj s suglinistoj pochvoyu V istoricheskih dokumentah ono upominaetsya v perechne sel 1599 g i prinanadlezhalo Ivanu Graboveckomu kotoryj poluchil ego ot Zamojskogo V poslednee vremya Grabovcy sostavlyali sobstvennost Levickih V nastoyashee vremya chast 500 des prinadlezhit Andreyu Ivanovichu Vishnevskomu a chast 496 des Marii Ivanovne Pribylskoj Naselenie sostoit iz krestyan malorosov mezhdu nimi est 25 d meshan i 42 d buvshih odnovercev Pravoslavnyh v prihode 498 m i 479 zh glavnoe ih zanyatie zemledelie Prihodskaya Svyato Pokrovskaya cerkov postroyena v 1728 g ona derevyannaya na kamennom fundamente trehkupolnaya s otelnoyu ikonostas chetyrehyarusnyj Cerkovnoj zemli usad 2 d 2020 s pah i sen s kustar 48 d 332 s a vsego 45 d 2353 s Prochie postrojki sooruzheny v 1888 1892 gg Cerk prihod shkola sushestvuet s 1863 g i s etogo zhe vremeni pomeshaetsya v sobstvennom ne sovsem udobnom zdanii Minali stolittya zminyuvalis istorichni epohi Znachnih zmin zaznavali i Grabivci Buli voni pid vladoyu Litvi i Polshi bachili turecku nevolyu spovna vidchuli gnit rosijskogo panuvannya Kripactvo panshina vazhka dolya selyanstva use ce viklikalo antifeodalnu borotbu uchast u yakij brali selyani Grabivciv Kazhut sho jogo meshkanci popovnyuvali Karmelyukovi zagoni narodnih mesnikiv Z im yam vatazhka pov yazana legenda pro Karmelyukovu krinicyu krishtaleve dzherelo yakoyi znahoditsya poblizu cogo sela V period borotbi Karmelyuk nachebto zahovav skarbi yaki narodni mesniki vidbirali u bagatiyiv Karmelyukova krinicya Legenda Podillya Vidkoli sebe pam yatayu to zavzhdi znav sho v lisi bilya sela ye zagadkova Karmelyukova krinichka Cikavo bulo znati i pro samogo Karmelyuka Koli pidris lyubiv dovgimi zimovimi vechorami sluhati didusevi rozpovidi pro selo lyudej yihni doli Odnogo razu didus rozpoviv meni pro narodnogo mesnika borcya za volyu Ustima Karmelyuka ta jogo druziv Nelegkim ce buv period v istoriyi Ne zmig sterpiti narugi nad soboyu i lyudmi pidnyav hlopciv na borotbu z panami Isnuye dumka sho v nashih lisah i nahodivsya tabir povstanciv I tut nad nevelichkoyu richechkoyu znajshli voni dzherelo rozchistili obmuruvali A koli pochalosya za nimi goninnya to narodni mesniki zakopali v pagorbi nepodalik chislenni skarbi nagrabovani v bagachiv A krinichka mala sluguvati svoyeridnim znakom dlya povstanciv yaki rozdililisya na grupi i pishli vriznobich vtikayuchi vid peresliduvan Projshli roki zagadkova krinicya napuvaye perehozhih proholodnoyu i smachnoyu vodoyu a zemlya zberigaye v sobi vikovichni tayemnici Karmelyukova krinichka Zapisano u seli Grabivcyah Barskogo rajonu vid Greska P P 1941 roku narodzhennya 2009 roku Perezhilo j selo revolyucijni podiyi 1917 roku zaznalo kolektivizaciyu i golodomor 33 go vidpravlyalo svoyih siniv na bij z fashistami 133 zhitelya Grabivciv pokinuli svoyi domivki nazavzhdi a sogodni yihni imena vikarbuvano na silskomu obelisku Zakinchilas vijna i selyani vzyalis za vidbudovu U 1949 roci vidkrili silsku biblioteku Hocha she u 1921 roci tut pracyuvala shkola i hata chitalnya 21 grudnya 1949 roku z yavivsya novij zaklad silska knigozbirnya Yiyi fond pochinavsya z 50 primirnikiv zgodom stanoviv 2 5 tisyachi Bagato v popovnenni literaturi dopomagali odnoselchani yaki prinosili v darunok vlasni knigi U period z bereznya 1953 po kinec travnya 1968 rokiv Chervonivskij kolgosp im Gorkogo pridbav dlya biblioteki 1725 knig Blizko tridcyati rokiv tut pracyuvala Pavlina Stepanivna Frecyuk Vona zakinchila Tulchinske uchilishe kulturi 25 07 1984 roku za dovgolitnyu dobrosovisnu pracyu vid imeni Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR rishennyam Vinnickoyi oblasnoyi Radi narodnih deputativ nagorodzhena medallyu Veteran praci U 1957 zbuduvali pershu v rajoni elektrostanciyu U 50 h misceve gospodarstvo bulo miljonerom malo pributki i z polya i z fermi i z sadu Na zhal negativnoyu viyavilasya strategiya ukrupnennya kolgospiv yak ce praktikuvalos vprodovzh 60 h rokiv Same todi Chervone todishnya nazva Grabivciv uvijshlo do skladu odnogo velikogo gospodarstva i stalo brigadnim 1990 rik miscevi selyani vvazhayut perelomnim Kolgosp ocholiv Mikola Vovk i zdavalosya b bezperspektivne selo otrimalo druge zhittya Agrofirma Kolos bula odnoyu z najpotuzhnishih pidpriyemstv oblasti Za roki jogo gospodaryuvannya bulo povnistyu onovleno mashino traktornij park zbudovano skladi dlya zerna ta himichnih zasobiv dva garazhi zvedeno 5 budinkiv dlya molodih specialistiv prokladeno 6 kilometriv dorig z tverdim pokrittyam pracyuvala svoya pekarnya ceh po virobnictvu siru Kosichka dityachij sadochok Berizka shkola viddilennya zv yazku viddilennya Oshadbanku klub ta biblioteka 19 travnya 2016 perejmenovano na Grabivci 12 chervnya 2020 roku vidpovidno do Rozporyadzhennya Kabinetu Ministriv Ukrayini 707 r Pro viznachennya administrativnih centriv ta zatverdzhennya teritorij teritorialnih gromad Vinnickoyi oblasti uvijshlo do skladu Kopajgorodskoyi selishnoyi gromadi 19 lipnya 2020 roku v rezultati administrativno teritorialnoyi reformi ta likvidaciyi Barskogo rajonu selo uvijshlo do skladu Zhmerinskogo rajonu Narodna poetesa Andruh Natalya Ivanivna 5 grudnya 1936 r 11 lipnya 2006 r Narodilas v s Cerivka Novo Ajdarskogo r nu Doneckoyi obl v uchitelskij sim yi Zakinchila Mogiliv Podilskij tehnikum torgivli Osvoyuvala cilinni zemli v Kazahstani Zgodom z sim yeyu povernulasya na Podillya Pracyuvala v buryakivnichij lanci kolgospu s Chervone Barskogo r nu Avtor zbirki Solov yi na krinici 1991 Legendi selaBagate selo na vodni dzherela Kozhne z nih opovite zagadkovimi legendami ta perekazami yaki mozhna pochuti vid lyudej pohilogo viku starozhiliv Na okrayinah sela Grabivci popid verbami teche richka Gnila Kolis u comu misci bulo dvi krinichki Lyudi shob utamuvati spragu hodili tudi po vodu stezhkami cherez pole Starozhili rozpovidayut pro cilyushi vlastivosti vodi Navit u cerkovnih arhivah za 1700 r ye zgadka pro ci krinici sho znahodilisya na privatnij teritoriyi miscevoyi pomishici yaka za perekazami bula duzhe dobroyu Tak vona zadarma viddala kripakam zemli rozmisheni v gorbistij miscevosti na yakih selyani zmogli obladnati svoyi vlasni gospodarstva Koli lyudi robili stezhki cherez polya do krinichok ne zaboronyala yim togo Cya chastina sela dosi maye nazvu Galivka na chest pomishici Gali Za riznimi danimi panna Galya chi to prodala chi to viddala yak pridane ci polya za dochku panovi Boguckomu Pan viyavivsya ne takim poblazhlivim i nakazav zasipati krinichki gnoyem shob selyani ne toptali stezhok cherez jogo polya do cilyushoyi vodi Ta cej strashnij grih ne minuv dlya pana prosto tak Za grihi batka rozplatilasya jogo donka yaka z tih pir skalichila Mozhlivo pan bi j ne pov yazav ce z zasipanimi krinichkami ta bidni batki shukali dopomogi zvidusil Todi odna znaharka skazala jomu pro velikij grih yakij vin uchiniv zasipavshi chudodijni krinichki Tozh poki krinichki ne budut pochisheni ditina ne oduzhaye Pislya vidvidin znaharki pan nakazav pochistiti krinichki Yih osvyatili i postavili bilya nih hrest A nevdovzi stalosya divo donka pana oduzhala Do cogo chasu v seli pobutuye visliv Krinichki bilya Hresta U HH st koli rozpochalasya melioraciya krinichki zakrili betonnimi plitami postavili trubi i vidveli yih na 15 m nizhche Novu krinicyu obmuruvali Zdavalosya b zrobili vse pravilno ale voda tam chomus cvite A dzherelo trohi nizhche znovu z yavilosya Za melioraciyu vidpovidav odin cholovik i mozhlivo ce lishe zbig obstavin ta z tih pir bagato gorya stalosya v jogo sim yi Isnuye legenda pro chudodijne dzherelo yake znahoditsya mizh Gorayem i Hrinivkoyu na mezhi poliv Legendi rozpovidayut sho na tomu misci bula cerkva yaka chomus pishla pid zemlyu a natomist z yavilosya dzherelo z yakogo silno b ye voda Lyudi viryat u chudodijni vlastivosti dzherela tomu koli prihodili do nogo na svyata kidali tudi groshi Miscevi diti kotri pasli hudobu bilya dzherela z radistyu zbirali moneti yaki vono vikidalo razom z piskom Lyudi virili sho dzherelo maye chudodijni vlastivosti Tomu toj hto pogano bachit povinen udosvita piti do dzherela j vmiti ochi shob buti zdorovishim Takozh rozpovidayut sho na veliki cerkovni svyata z dzherela chuti cerkovnij dzvin Zhiteli sela Grabivci zberigayut cikavu legendu pro tak zvanu Karmelyukovu krinichku Nazivayut cyu krinichku Karmelyukovoyu mabut nedarma adzhe maye vona cikavu istoriyu Legenda rozpovidaye sho vikopav yiyi tut sam znamenitij narodnij mesnik Ustim Karmelyuk yakij za perekazami u ti daleki chasi buvav u nashih lisah zi svoyimi tovarishami she donedavna tut stoyali gusti z vikovichnimi derevami lisi Lis bilya krinichki otrimav nazvu Mitnicya oskilki same tut roztashovuvalasya Karmelyukova baza Po odnu storonu buli stajni z kinmi rosli nasadzheni plodovi dereva navit zaraz vipasayuchi hudobu lyudi zbirayut z uzhe zdichavilih yablunok kislo solodki yabluchka Tam zhe bula she odna krinichka z yakoyi napuvali hudobu ta zaraz vona uzhe visohla i vid neyi zalishivsya lishe slid Po inshu zh storonu yak uzhe zaznachalosya bula vikopana krinichka vodu z yakoyi lyudi p yut dosi Sama krinichka oviyana legendami kazhut sho Karmelyuk tam zahovav nagrabovani v paniv skarbi Ta minuli chasi krinichku pidmuruvav miscevij lisnik a skarbiv nihto ne shukav Lishe miscevi diti na urokah istoriyi mrijlivo divlyachis u vikno uyavlyayut ote kazkove Karmelyukove bagatstvo U pam yat pro daleki chasi nashadki narekli chudovu krinichku yaka zostalasya nimim svidkom tih podij Karmelyukovoyu Pam yatkiU seli ye pam yatki Pam yatnik 131 voyinu odnoselchaninu zagiblomu na frontah Velikoyi Vitchiznyanoyi vijni 1967 Pam yatka roztashovana bilya shkoli LyudiPospolitak Kornij Sidorovich 1916 1979 ukrayinskij radyanskij skulptor Melnik Valerij Sergijovich 24 01 1952 10 08 2007 matematik i kibernetik doktor fiziko matematichnih nauk profesor chlen korespondent NAN Ukrayini V seli prozhivala narodna poetesa Andruh Nataliya Ivanivna kavaler Ordena Slavi III stupenya avtor zbirki Solov yi na krinici 1991 GalereyaPrimitkiPostanova Verhovnoyi Radi Ukrayini vid 19 travnya 2016 roku 1377 VIII Pro perejmenuvannya okremih naselenih punktiv ta rajoniv www kmu gov ua ua Arhiv originalu za 4 bereznya 2021 Procitovano 31 zhovtnya 2021 Postanova Verhovnoyi Radi Ukrayini vid 17 lipnya 2020 roku 807 IX Pro utvorennya ta likvidaciyu rajoniv Maye ohoronnij nomer 75 ta ID 05 202 0079LiteraturaM V Moroz ISTORIChNI LEGENDI PRO UTVORENNYa GIDRONIMIV BARSKOGO RAJONU Kari shkiv Istoriya mist i sil Ukrayinskoyi RSR u 26 t P T Tronko golova Golovnoyi redkolegiyi K Golovna redakciya URE AN URSR 1967 1974 tom Vinnicka oblast A F Olijnik golova redkolegiyi tomu 1972 788s S 135 Chervone