Іванов Петро Костянтинович | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Народився | 10 лютого 1876 Черкаси, Російська імперія | |||
Помер | 15 липня 1956 (80 років) Сен-Рафаель, Франція | |||
Громадянство | ||||
Національність | росіянин | |||
Діяльність | мислитель, письменник | |||
Alma mater | Історико-філологічний факультет Московського державного університету[d] | |||
Мова творів | російська | |||
Роки активності | 1903—1956 | |||
Напрямок | публіцистика | |||
Жанр | нариси | |||
| ||||
Іва́нов Петро́ Костянти́нович (*10 лютого 1876, Черкаси, Російська імперія — †15 липня 1956, Сен-Рафаель, Франція) — один з найбільший мислителів російського зарубіжжя, книжки якого читали Лев Толстой та Максим Горький, релігійний діяч.
Біографія
В Російській імперії
Народився Петро Костянтинович в Черкасах 1876 року в сім'ї генерала , який походив із російського дворянського роду. Він був першою дитиною у багатодітній родині. 1901 року закінчив історико-філологічний факультет Московського університету. В 1903 році написав свій перший твір — своєрідне соціальне дослідження «Студенти в Москві. Побут. Характери. Типи». Його книгу високо оцінили письменники Серафимович та Горький, її було двічі перевидано. Згодом він написав свою другу книгу — «Ворогам Леоніда Андреєва». До революції його книги перевидавали по декілька разів. Дядько Петра Костянтиновича, Олександр Іванов, тридцять років працював у Льва Толстого переписувачем його рукописів. Зв'язки з письменником підтримував і Петро Іванов, який згодом надсилав йому свої книжки. Нині вони зберігаються у (Тульська область, Росія).
Петро був популярним серед жінок, жив на широку ногу, не шкодував грошей. Одружився з дівчиною з багатої родини , вона народила йому доньку. Але його кохання було не довгим. Зустрівши іспанську циркову артистку, він поїхав з нею до Мадрида. Коли в нього скінчились гроші, вона його кинула і він повернувся до Росії. Повернувшись, він дізнався про втрату своєї сім'ї — дружина та дочка померли від інфекційної хвороби. На нервовому підґрунті Іванов почав втрачати слух, з колишнього гультяя перетворився на благодійника.
У Франції
З приходом Радянської влади все майно Іванова було відібране, а сам він 1923 року виїхав з країни разом з провідними представниками російської інтелігенції. Петро Костянтинович переїхав до брата у Берлін, а звідти разом — до Парижу. Пристойну роботу знайти не міг, тому давав уроки російської мови, торгував суницями та фруктами. Намагався всіляко підтримувати зв'язки з колишніми колегами. Справжнім покликанням для нього стало піклування про емігрантів з СРСР — відвідував їх у лікарнях, давав їм читати книги. дарував подарунки. на які просив кошти у багатіїв, померлих заносив у свій синодик та поминав їх за службами. Саме через це він став віруючою людиною — відвідував , засноване митрополитом .
![]() | Він відрізнявся дивовижною незлостивістю, — згадував митрополит. — У нього не було і не могло бути ворогів!.. Найдивовижнішим у ньому була молитва… Я міг постійно бачити, як він молився! Впаде, бувало, на коліна перед образом Божої Матері чи Святого Миколая зі свічечкою, підніме очі свої догори, — і напівпошепки про щось говорить, як живий з живим. Потім підніметься з колін, поставить свічечку і скаже майже в слух: «Дякую Тобі, Пресвята Богородице!» або «святителю отче Миколаю»… | ![]() |
У Парижі Петро Іванов написав дві фундаментальні книги — «Таємниця святих», у якій передбачив падіння радянської системи без втручання ззовні, і «Смирення у Христі», написану на підставі власного духовного досвіду. У своїх працях він ставив сучасникам у приклад високу духовність перших християн, а також християн Київської Русі, згодом «зіпсовану» Московською державою. Пізніше книжки Іванова мали велику популярність серед радянської інтелігенції 1970-их років, коли вони поширювалися самвидавом.
Помер Петро Іванов 15 липня 1956 року. Навіть ті, хто ставився до його особи і творчості критично, звертали увагу на його високу духовність. «Добре помирав» — казали про нього.
Література
- Митрополит Вениамин (Федченков). Петр Константинович [Иванов]
- Монахиня Силуана (Соболева). Чтение Псалтири. О Петре Константиновиче Иванове
- Терапиано Ю. Петр Иванов: «Тайна святых» // Новое русское слово. — 2 апреля 1950
- Верховский С. С. Книга о Церкви // Русская мысль. — 14 марта 1951
- Еремина В. М. Петр Константинович Иванов.
- Померанцев К. Петр Константинович Иванов // Померанцев К. Сквозь смерть: Воспоминания. — London: OPI, 1986
Посилання
- Біографія на www.ruszarubezhje.ru[недоступне посилання з червня 2019]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ukrcenter Primitki Ivanov Petro KostyantinovichNarodivsya10 lyutogo 1876 1876 02 10 Cherkasi Rosijska imperiyaPomer15 lipnya 1956 1956 07 15 80 rokiv Sen Rafael FranciyaGromadyanstvo FranciyaNacionalnistrosiyaninDiyalnistmislitel pismennikAlma materIstoriko filologichnij fakultet Moskovskogo derzhavnogo universitetu d Mova tvorivrosijskaRoki aktivnosti1903 1956NapryamokpublicistikaZhanrnarisiU Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej z takim prizvishem div Ivanov Ivanov Petro Iva nov Petro Kostyanti novich 10 lyutogo 1876 Cherkasi Rosijska imperiya 15 lipnya 1956 Sen Rafael Franciya odin z najbilshij misliteliv rosijskogo zarubizhzhya knizhki yakogo chitali Lev Tolstoj ta Maksim Gorkij religijnij diyach BiografiyaV Rosijskij imperiyi Narodivsya Petro Kostyantinovich v Cherkasah 1876 roku v sim yi generala yakij pohodiv iz rosijskogo dvoryanskogo rodu Vin buv pershoyu ditinoyu u bagatoditnij rodini 1901 roku zakinchiv istoriko filologichnij fakultet Moskovskogo universitetu V 1903 roci napisav svij pershij tvir svoyeridne socialne doslidzhennya Studenti v Moskvi Pobut Harakteri Tipi Jogo knigu visoko ocinili pismenniki Serafimovich ta Gorkij yiyi bulo dvichi perevidano Zgodom vin napisav svoyu drugu knigu Vorogam Leonida Andreyeva Do revolyuciyi jogo knigi perevidavali po dekilka raziv Dyadko Petra Kostyantinovicha Oleksandr Ivanov tridcyat rokiv pracyuvav u Lva Tolstogo perepisuvachem jogo rukopisiv Zv yazki z pismennikom pidtrimuvav i Petro Ivanov yakij zgodom nadsilav jomu svoyi knizhki Nini voni zberigayutsya u Tulska oblast Rosiya Petro buv populyarnim sered zhinok zhiv na shiroku nogu ne shkoduvav groshej Odruzhivsya z divchinoyu z bagatoyi rodini vona narodila jomu donku Ale jogo kohannya bulo ne dovgim Zustrivshi ispansku cirkovu artistku vin poyihav z neyu do Madrida Koli v nogo skinchilis groshi vona jogo kinula i vin povernuvsya do Rosiyi Povernuvshis vin diznavsya pro vtratu svoyeyi sim yi druzhina ta dochka pomerli vid infekcijnoyi hvorobi Na nervovomu pidgrunti Ivanov pochav vtrachati sluh z kolishnogo gultyaya peretvorivsya na blagodijnika U Franciyi Z prihodom Radyanskoyi vladi vse majno Ivanova bulo vidibrane a sam vin 1923 roku viyihav z krayini razom z providnimi predstavnikami rosijskoyi inteligenciyi Petro Kostyantinovich pereyihav do brata u Berlin a zvidti razom do Parizhu Pristojnu robotu znajti ne mig tomu davav uroki rosijskoyi movi torguvav sunicyami ta fruktami Namagavsya vsilyako pidtrimuvati zv yazki z kolishnimi kolegami Spravzhnim poklikannyam dlya nogo stalo pikluvannya pro emigrantiv z SRSR vidviduvav yih u likarnyah davav yim chitati knigi daruvav podarunki na yaki prosiv koshti u bagatiyiv pomerlih zanosiv u svij sinodik ta pominav yih za sluzhbami Same cherez ce vin stav viruyuchoyu lyudinoyu vidviduvav zasnovane mitropolitom Vin vidriznyavsya divovizhnoyu nezlostivistyu zgaduvav mitropolit U nogo ne bulo i ne moglo buti vorogiv Najdivovizhnishim u nomu bula molitva Ya mig postijno bachiti yak vin molivsya Vpade buvalo na kolina pered obrazom Bozhoyi Materi chi Svyatogo Mikolaya zi svichechkoyu pidnime ochi svoyi dogori i napivposhepki pro shos govorit yak zhivij z zhivim Potim pidnimetsya z kolin postavit svichechku i skazhe majzhe v sluh Dyakuyu Tobi Presvyata Bogorodice abo svyatitelyu otche Mikolayu U Parizhi Petro Ivanov napisav dvi fundamentalni knigi Tayemnicya svyatih u yakij peredbachiv padinnya radyanskoyi sistemi bez vtruchannya zzovni i Smirennya u Hristi napisanu na pidstavi vlasnogo duhovnogo dosvidu U svoyih pracyah vin staviv suchasnikam u priklad visoku duhovnist pershih hristiyan a takozh hristiyan Kiyivskoyi Rusi zgodom zipsovanu Moskovskoyu derzhavoyu Piznishe knizhki Ivanova mali veliku populyarnist sered radyanskoyi inteligenciyi 1970 ih rokiv koli voni poshiryuvalisya samvidavom Pomer Petro Ivanov 15 lipnya 1956 roku Navit ti hto stavivsya do jogo osobi i tvorchosti kritichno zvertali uvagu na jogo visoku duhovnist Dobre pomirav kazali pro nogo LiteraturaMitropolit Veniamin Fedchenkov Petr Konstantinovich Ivanov Monahinya Siluana Soboleva Chtenie Psaltiri O Petre Konstantinoviche Ivanove Terapiano Yu Petr Ivanov Tajna svyatyh Novoe russkoe slovo 2 aprelya 1950 Verhovskij S S Kniga o Cerkvi Russkaya mysl 14 marta 1951 Eremina V M Petr Konstantinovich Ivanov Pomerancev K Petr Konstantinovich Ivanov Pomerancev K Skvoz smert Vospominaniya London OPI 1986PosilannyaBiografiya na www ruszarubezhje ru nedostupne posilannya z chervnya 2019